ШМИГАДУН!
ШМИКАҐО
Ось ми дійшли до кінця
Пізно вже прикидатися
Я більше так не можу
Це кінець Ставимо крапку
Я віддавала все, що мала
І в хороші часи, і в невдалі
Ти не хочеш прощатися
Але це кінець Ставимо крапку
Інколи між нами було Трохи тепла
Інколи все ставалось
-Як треба -У-у-у
Клянуся, я вірила в нас
-Але це кінець -Кінець, кінець
-Тримаю за руку тебе, мм -Тримаю за руку тебе
Молюся, що зрозумієш тепер
Зрозумієш тепер
Правди не хочемо бачити ми
-Але це кінець -Кінець, кінець
Ставимо
-Крапку -Ось ми дійшли до кінця
-Пізно...
-Пізно вже, пізно вже -Ні, ні
-Ми дуже старались -Старались
-Ми гордість ковтали -Гордість ковтали
-Та знали між нами -Між нами
Чогось вже не стало
-Це кінець -Ставимо крапку
Лишилося підписатися тут,
тут і тут.
Розумію, що це нічого не змінить, але що я підписую?
Документи на розлучення, свідоцтво про шлюб і шлюбний договір
на випадок, якщо ти не народиш моєму клієнтові достойного спадкоємця.
-Достойного? -Не жінкуватого й не товстого.
Яка ж маячня.
Як ви на це погодились?
Кратт – убивця. Він тримає Джоша в заручниках.
Послухай мене, дівчино...
І щоб ти розуміла, ми з тобою фактично одного віку.
Коли я стала адвокатом, то дала присягу.
Присягу про адвокатську таємницю.
Згідно з якою, якщо мені платять,
мені все одно, що клієнт зробив чи планує зробити.
Боббі, як успіхи?
Усе гаразд, містере Кратт. Усе підписано й законно.
Прекрасно. Ви знаєте, що я думаю про закони.
Що вони захищають вас і тільки вас.
Саме так.
Дякую, Боббі. Можеш іти.
Десять доларів?
Ви корумпована, але ж треба себе поважати.
Привіт, кохана. Як ти?
-Якщо чесно, не дуже. -Нерви в день весілля.
Не переживай. Сукня сидітиме краще, коли ти стоятимеш.
Де Джош? Якщо ти йому зашкодиш...
Містер Скіннер не постраждає,
доки ти виконуватимеш усе, що я накажу.
А коли ми офіційно поберемося, його відпустять, і тоді...
Ні! Не смій співати, псих!
Я перебивала балетну виставу, і тебе переб'ю!
Зупиніть музику! Зупиніть!
Я просто хочу, щоб мене любили.
О, аякже.
На жаль, це буду точно не я.
Моє серце належить і завжди належатиме Джошу,
і ти ніколи й нізащо цього не зміниш.
Весілля через годину. Побачимося біля вівтаря.
Фрау.
Благаю, поможіть.
Ви не така людина. Правда ж?
Може, колись і не була, але то було дуже давно.
Я зробила все можливе, щоб вижити.
Раджу вчинити так само.
Містер Кратт – найбагатший чоловік у Шмикаґо.
У тебе буде все необхідне, про тебе дбатимуть.
А в такому місці це щось та й значить.
Як бачите... ми навіть не хотіли сюди потрапити.
Ми хотіли вернутися в Шмигадун.
Якщо подумати, це дуже смішно.
-Відпустіть. -Вибач, дружок.
Ти вже сповна насолодився свободою.
А тепер розплачуєшся, як усі ми.
-Як усі ви? -Таким, як ти пощастило.
Ви зі своїми друзями-хіпі живете собі як заманеться,
поки такі дурники, як я, виконують брудну роботу.
А що заважає вам жити так, як хочеться?
Алло. Дядьку Октавій.
Невеличка зміна планів.
Після весілля ти мусиш убити містера Скіннера.
Я думав, що мушу його відпустити.
Плани змінилися.
Мусиш його вбити.
Тоді моїй нареченій буде легше жити далі.
Добре. А після цього ви дозволите мені виступати в клубі, як обіцяли?
Не знаю, чи ви бачили мою останню пропозицію, але...
Убий його.
Про що ви говорили?
Помилилися номером.
Ви буквально сказали: «Дядьку Октавій».
То ви просто мене вб'єте?
Думаю, тобі на твоїй роботі теж не все подобається.
Не треба.
Це того не варте.
-Дядько Октавій мені віддячить. -Як ви знаєте?
Бо він обіцяє вже 36 років. Ось як.
Ви чули притчу про вірного слугу?
Що?
Жив собі вірний слуга,
який служив жорстокому хазяїну.
Хазяїн просив слугу робити те,
що слуга глибоко в душі вважав неправильним.
Але він слухався, бо йому пообіцяли,
що після смерті хазяїна він успадкує всі його багатства.
Але коли хазяїн помер, слуга дізнався,
що всі багатства старий передав своїй недоречно молодій дружині.
А слузі не лишив нічого, крім втрачених мрій.
Кінець.
Я бачу, до чого ти хилиш, і це не подіє.
Окрім того, вже пізно.
Ніколи не пізно втілювати мрії.
Ви чули притчу про чоловіка, який допоміг іншому чоловікові,
і в них обох усе налагодилось?
Жуйте, жуйте. Наминайте як слід.
Містере Блайт, що ви...
Мені потрібна сирота! Негайно!
Беріть мене!
-У нас же план. -План провалився.
Чортовий Кратт знову від мене вислизнув.
Боже, що сталось?
Що сталось? Він живий.
А моя Дейзі мертва.
Сікач вимагає крові.
Хто піде перший?
Тихо, тихо. Не треба поспішати.
-Зачекаємо... -Я втомився чекати!
Ви казали, що віддані мені, міс Кодвелл.
Пора це довести.
Боже, як добре.
Ходімо зі мною.
Пообідній сон! Усім спати! Негайно!
Виконуйте.
Що треба?
-Усе нормально? -Ми чули крики.
Він зробив вам боляче?
Ви в небезпеці?
Чому ви звали його «татком»?
Усе гаразд.
Вертайтеся в кімнати. Нікому ніщо не загрожує.
Власне, це не зовсім так.
Я бачив, як містера Скіннера під дулом пістолета забрав
той прогнилий полісмен Рівера.
І я йому не завадив. Треба його рятувати.
Як ми його врятуємо? Ми ж не знаємо, де він.
Я здогадуюсь.
Він там, де 20 років тому Рівера допитував і мене.
У підвалі електростанції Кратта.
Може, ти таки когось уб'єш.
Якщо провидіння буде ласкаве.
Це було неймовірно.
Знаєш...
Приємно хоч деколи бути учнем, а не вчителем.
Думаєш, мені ще є чому вчитися в сексуальному плані?
Так, само собою.
Було чудово.
Але навіть Пікассо продовжував брати уроки.
Завжди є чому навчитися.
Чудово.
-Ідіть геть! -Та ну.
Принаймні ти все ще роздягаєшся.
Що вам треба?
Хіба ви тепер не ходите з новим лідером – Джошем?
Джош у біді.
Рівера забрав його на електростанцію,
а Меліссу змушують вийти за Кратта.
-До Мелісси нам нема діла... -Нема.
...але ми не знали, що робити, і тому прийшли до тебе.
Джош мене скривдив.
Але часом, коли тобі дають ляпаса,
треба повернутися й підставити другу щоку.
-Невже? -Звучить так собі.
Не найкращий приклад, коханий.
Хай як учинив Джош, він наш друг.
Якщо йому потрібна допомога, ми повинні зробити все можливе.
Заправляйте автобус щастя. Їдемо.
Ура!
Погнали.
Слот не просто звільнив Чанка і помстився злим родичам,
а й подружився з бовдурами й розділив з ними великі скарби.
-Кінець. -Добре.
Який нагадав мені притчу про собаку, яка на диво добре грала в баскетбол.
Ще одна притча – і я вб'ю тебе на місці.
Аж ніяк.
Відпусти Джоша.
Тофер?
Джош. Чувак, мені так жаль.
Кислий макарон?
Навіть не знаю, що це значить.
Не переживай. Люблю тебе.
-А я тебе. -От біда.
Трупа прибабаханих прийшла на порятунок.
Чим ви врятуєте? Любов'ю?
Дарма стараєтесь. У мене є оце.
Заждіть.
Любов сильніша за зброю.
Упевнена?
Ні, не впевнена.
Не так швидко!
Сам так, лягавий.
-А ви ще хто такий? -Не впізнали, сержанте Рівера?
Воно й не дивно.
Минуло 20 років, відколи ви посадили мене у в'язницю
за вбивство моєї дружини Дейзі.
Дулі Блайт?
Власною персоною.
І я жадаю помсти.
Чекайте.
Мою матір звали Дейзі.
Привіт, донечко.
Ні.
У мене нема батька.
Дженні, повір, я ніколи б не скривдив твоєї матері.
Я любив її більше за життя.
Хотіла б я повірити, але не можу.
Не хочу тебе й знати.
Тоді я покину це пекло й вирушу в наступне.
-Ні! -Стійте!
Він каже правду.
Я знаю...
бо сам його підставив.
Твою матір убив Кратт, а не Дулі.
-Ох, моя Дженні. -Татку.
Так.
Хто поможе зірвати весілля?
Я!
Ми зібралися,
щоб побачити, як Октавій і Мелісса візьмуть священний шлюб.
Октавію, чи берете ви Меліссу за законну дружину?
Беру.
А ви, Меліссо, берете Октавія за законного чоловіка?
Я не маю вибору.
Годиться.
Тоді владою, наданою мені містом Шмикаґо,
оголошую вас...
-Зупиніть весілля! -Джош!
Ти. Як ти...
Заткни ротяку і відійди від моєї дружини.
Чарівно.
-Схопити. -Що?
Полісмени, відставити!
Що це ти робиш?
Протистою вам. Хоч раз.
Як і я.
Усьому є межа, Октавію!
На жаль, ви себе трохи переоцінили.
Вони слухаються не тебе, а мене.
Заберіть його.
Я люблю тебе, Мел! Вибач за весь цей хаос!
І я тебе люблю. Хоч би що сталося, я завжди тебе любитиму.
Годі базікати. Завершіть церемонію.
Владою, наданою мені містом Шмикаґо, оголошую вас...
-Помста! -Дулі Блайт?
-Близько! -Ні, татку, ні!
Блайт, ти знову й знову програєш.
Не так швидко, золотко.
Завершіть церемонію.
Містере Кратт, як ваш адвокат рекомендую собі сісти.
Завершуйте!
Добре, владою, наданою мені містом Шмикаґо,
-оголошую вас... -Глянь угору!
Тікайте!
От чорт.
Серйозно? Знову?
А це таки прекрасний ніж.
Кохана.
-Усе добре? -Тепер так.
-Я тебе кохаю. -Я тебе кохаю.
Він мертвий?
Йому капут
Негідник містом керував Але ми край цьому поклали
Жив у маєтку колись Тепер у пеклі горить
Ми раді, що йому капут
За це і вип'ю
Коли Кратт помер, усе в Шмикаґо почало змінюватись.
КЛУБ ФРАУ
Мадам Фрау перебрала клуб
і почала просувати цікаві молоді таланти.
Я закину свої сіті
Змушу вас ніяковіти Юху-у
Зокрема колишнього сержанта Ріверу.
Боббі об'єднається з племенем, щоб поділити монополії Кратта,
і станеться щось неймовірне.
Усі вони матимуть роботу!
Тофер і Дженні знайдуть ідеальне місце для своїх талантів
в сиротинці.
Міс Кодвелл і Дулі почнуть спільну справу,
яка вразить усіх наповал.
Джош і Мелісса нарешті знайшли щасливий кінець
і тепер можуть покинути Шмикаґо і вернутися у свій світ.
Але навіщо?
Навіщо вертатися туди, звідки ви так хотіли вирватися?
Де поганці тріумфують, добрі люди страждають,
а деякі пари, хоч як стараються,
ніколи не матимуть дітей.
Звісно, мабуть, ви чогось навчилися,
трохи побувши тут.
Тепер життя буде значно краще, правда?
У-у-у
Хіба не так ви почувалися після Шмигадуна?
Що ви знайшли щасливу кінцівку,
і відтепер усе буде добре?
Але все було не так.
Чари випарувались.
З чарами так буває всюди, тільки не в Шмикаґо.
Лишайтеся в Шмикаґо
У фантастичному фанданго
-Тут можна стати зіркою. -Улюбленим лідером.
Тут справді здійсняться всі ваші мрії.
Лишайтеся
Лишайтеся в Шмикаґо
Шмикаґо
Завдяки вам усім тепер живеться краще.
Не варто йти зараз. Усе тільки починається!
Подумайте, дорогенькі. Подумайте.
Лишайтеся
Що оберете? Ту безрадісну рутину?
Чи тутешні чари й захват?
Що думаєш?
А ти що думаєш?
Я думаю...
Правду він нам говорить
Немає гарантій для нас з тобою
Чари доречні коли-не-коли
Та більшого прагну я
Чого?
Більше непевності? Більше зневіри?
Світ буває темний і млявий
Коли ж ми разом Іскра горить яскраво
І навіть якщо наша іскра згасне
Більшого прагну я
Тільки тут ви отримаєте те, чого щиро хочете.
Я знаю, що ти почуваєш
Не приховаєш почуття
Доля часто виклики підкидає
Та ми хочемо
Як же ми хочемо
Справжнього життя
Вибачте. Ми за вами скучатимемо.
За всіма вами.
Але нам треба йти.
Упевнені?
Вас чекають постійні труднощі, а поганців завжди буде більше.
І є високий шанс, що все буде так, як і колись.
Ми знаємо.
Але хіба не в цьому суть?
Вам вдалося! Я у вас вірив! Я знав, що ви зумієте!
Що?
Вибачте, що я прирік вас на таке. Мені жаль, але я мусив вас перевірити.
І ви цю перевірку пройшли!
Стоп, ви усміхаєтесь? Чому ви усміхаєтесь?
-Бо він працює на мене. -На тебе?
До речі про це. Я більше оповідачем не працюватиму.
Набридло помагати людям розбиратися в собі.
Я хочу мати власне життя! З коханням!
Наприклад... з ним.
Я тільки за.
Саме в цю мить життя оповідача змінилось.
Дуже за вас рада.
Дякую.
То нам можна вернутися додому?
Так, можете вертатися, але це лише початок!
Важливо те, що ви заберете з собою!
Секундочку. Це ж...
Мій брат.
Він трохи традиційніший за мене, але я його люблю.
-Почнемо, Оскаре? -Аякже, Стіве.
У світі стільки розпачу Болю й плачу
І люди тебе тягнуть на дно
Значно вищий шанс у невдач
А поганці успіх мають
Кінців щасливих не буває
Та ми часто забуваємо
Кожен день – Це вже щасливий початок
Щасливий початок
У житті стільки сумних прощань
На хмуре небо глянь
Ще й дні, яким немає кінця
Злетів менше, ніж падінь
А причин для сміху мало
Кінців щасливих не буває
Та ми часто забуваємо
Кожен день – це вже
Щасливий початок
І з тобою мені окей
Мені окей
Нам окей
Проживемо ще один день
Ще один день
У світі стільки розпачу Болю й плачу
І люди тебе тягнуть на дно
Значно вищий шанс у невдач
А поганці успіх мають
Кінців щасливих не буває
Та ми часто забуваємо
Кожен день – Це вже щасливий початок
Щасливий початок
У світі стільки розпачу Болю й плачу
І люди тебе тягнуть на дно
Значно вищий шанс у невдач
А поганці успіх мають
Кінців щасливих не буває
Та ми часто забуваємо
Що кожен день – Це вже щасливий початок
Щасливий початок
Ось ми дійшли до кінця
Пізно вже прикидатися
Я більше так не можу
Це кінець Ставимо крапку
Правди не хочемо бачити ми
-Але це кінець -Кінець, кінець
Кінець
Ставимо крапку
Це кінець Ставимо крапку
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська