Aiziet. Ēdiet. Ēdiet! Citādi dabūsiet!
Bāreņi dabū ēst
BĀRENIS
LIELLOPA GRIEZUMI
Cirvīši asie gatavi gaļu cirst
Mīlošos apbrīno
Citus neuzlūko
Un nelietis noziegumus izplāno
Sveicam jūs Šmikāgā
Kur likumpārkāpēji staigā
Zemiski un ļauni
Pamest to nav viegli
Sveicam jūs...
Šmikāgā
Ei. Neuztraucies. Tev lieliski sanāks.
Tiešām nevajadzētu mums iet prom?
Kamēr neesi redzēta uz skatuves, ne.
Ej un atstāj visus ar muti vaļā!
Es tevi mīlu. Tu būsi izcila.
- Sveiks, Maks. - Sveika, Mela.
- Sveika, Melisa. - Sveiks, Fred.
Gimbla! Kur tu biji?
Krata kungs ir ļoti vīlies, ka pēdējās dienas tevis nebija.
Jā, atvainojos, Frau madāma, bet tagad esmu te
un esmu gatava būt labākā kora meitene, kādu esat redzējusi - iederēties
un sekot citām, kad aizmirst horeogrāfiju.
Ne tik strauji.
Man vajag, lai uzņemies dienas izrādes solo partiju.
Solo partiju? Bet vai tā nav Dženijai?
- Dženijas te nav. Tu esi. - Jā, bet, nu, Dženija ir zvaigzne.
Viņa ir nevainojama. Un es esmu...
Uz skatuves pēc 30 minūtēm. Uzstāsies vai ne?
Labi, es to izdarīšu.
Esmu ekstāzē.
Nekad neesmu bijusi meitene Kas saņem uzmanību
Nekad neesmu bijusi tā Kas dabū lomu
Ticiet, nav nekāda goda
Godpilnajā otrajā vietā
Bet esmu to padarījusi par mākslu
Nekad neesmu stāvējusi Starmešu gaismā
Dažas meitenes to prot
Mans ķēriens - paties'
Aizmugurē paslēpties
Bet varbūt nu kārta ir man
Agrāk dīkdienībā nīkuļoju
Nelabojamas garlaicības mākta
Visas dienas sāpēs mocījos
To darīt pārtraucu
Kad aplausus dzirdēju
Nekad neesmu stāvējusi Starmešu gaismā
Dažas meitenes to prot
Bet varbūt šovakar gan
Tas brīdis pienāks man
Varbūt pēdas šīs bailīgās Gaismā izlavīsies
Jā, nekāda "varbūt" vairs
Jo, mīļais
Nu kārta ir man
Nekad neesmu stāvējusi Starmešu gaismā
Dažas meitenes to prot
Bet varbūt šovakar gan
Tas brīdis pienāks man
Varbūt pēdas šīs bailīgās Gaismā izlavīsies
Jā, nekāda "varbūt" vairs
Jo, mīļais
Nu kārta ir
Man!
- Miers un mīlestība, Džoš. - Sveiks. Miers un mīlestība.
Sveiciens visiem. Miers un mīlestība.
Kas jauns?
- Nekas. - Kas tev jauns?
Nekas īpašs, tikai eju mājās.
- Forši. - Forši. Lieliski.
Nu labi. Uz redzi.
Varu jums kaut kā palīdzēt?
Marisa, kas tev ar pēdu?
Uzkāpa uz stikla.
Mēģināju apskaut tauriņu.
Nedari tā. Viņiem tas nepatīk. Ļauj apskatīt.
Nav tik traki.
Iedodiet man kāds ziepes, ūdeni un tīru drāniņu.
Kur ir Tofers?
Kas to lai zina?
Tam runcim vairs nav priekš mums laika.
Kopš viņš sagāja ar viņu.
Dženiju. Nu ja.
Liels paldies.
Paklau, tā ir svaiga mīlestība. Ticiet.
Kad viss jaunais apbružāsies, redzēsiet atkal Toferu.
Kad tas notiks?
Nu, viņi ir visai jauni
un ļoti seksīgi.
- Varētu paiet laiciņš. - Tu esi tik gudrs.
Labi.
Lūdzu. Tagad vari uz tās stāvēt.
Es varu paiet. Es varu paiet!
Viņš izdziedināja klibo! Tas ir brīnums!
- Tas noteikti nav brīnums. - Vadi mūs! Saki mums, ko darīt!
Saki, ko darīt, un darīsim!
Ko? Nē, es neesmu tāds.
- Tiešām. - Saki mums, ko darīt!
Saki mums, ko darīt!
- Saki mums, ko darīt! - Beidziet to skandēt!
Tu nesaproti. Mums vajag vadoni.
- Un tu esi gudrs... - Tik gudrs.
- Un laipns. - Tik laipns.
Nevarat vadīt dzīvi, sekodami jebkuram, kuru uzskatāt par gudru un laipnu.
- Redzi? Es to nezināju. Esmu dumjš. - Tik dumjš.
- Draugi, lūdzu. Es... Katrs... - Lūdzu!
- Lūdzu, palīdzi mums! - Vadi mūs!
- Esam apjukuši. - Darīsim visu, ko teiksi!
- Ir narkotikas! - Mīlam tevi!
Labi, laikam varu jums dot dažus ieteikumus.
Tu sāc, kad nogaršo
Bet tad drīz kāro to
Un pēkšņi sapņi tavējie
Jau vajā tevi tie
MĪLU TEVI! DŽOŠS
MĪLU KRATS
Kad fani pulcējas
Viss bālais atkāpjas
Tavs ceļš ar zeltu noklāts ir
Bet kas zina, kurp
Kas zina, kurp tas ved
Melisa!
Kāda sajūta būt viņu sapnim?
Lieliska!
Tas bija retorisks jautājums
NOST AR KRATU
Džoš!
Vai iemiesosi visu to Ko viņi tevī redzēt grib?
Vai tas arī ir retorisks jau...
Jā. Jā, tā ir!
Vēl viens draņķa retorisks jautājums!
Slava, slava
Tā ilga nav
Bet prieks, ja tā ir tava
Slava
Prieks, ja tā ir tava
Un teic manējie
Hei, hei, Džoš
PAR DŽOŠU
Tu tik spožs Tev galvu svaidīšu
Un kājas mazgāšu
Ei, Mela, tavu eleganci jūt
Vai patīk tev tik slavenai būt?
Nu mums kaput
Kāds nozadzis manu ceļu
O, tie tiešām kārumi
Viņus visus galēšu!
Divus zaķus ar šāvienu vienu
Es par to iedzeršu
Tu sāc, kad nogaršo
Bet tad drīz kāro to
Un pēkšņi sapņi tavējie
Jau vajā tevi tie
Es par to iedzeršu
Slava, slava
Tā ilga nav
Bet prieks, ja tā ir tava
Slava
Prieks, ja tā ir tava!
Un teic ļaudis šie
Hei, hei, Džoš
Tu tik spožs Tev galvu svaidīšu
Un kājas mazgāšu
Ei, Mela, tavu eleganci jūt
Vai patīk tev tik slavenai, slavenai
Slavenai būt
- Lūdzu. - Paldies. Cik jāmaksā?
Nevajag. Man tas ir gods.
Paldies. Labi.
Tādas ir laimīgas beigas?
Mēs guvām dažas uzvaras.
Dabūjām Dženiju prom no Krata.
Laimīgas beigas.
Savedām Dženiju kopā ar Toferu.
- Laimīgas beigas. - Savedām Dūliju ar Kodvelu.
Beigas. Komats. Laimīgas.
Bet nepanācām taisnīgu tiesu Kratam par Elsijas slepkavību.
Sāku domāt, tas bija maldus pavediens.
Jā, vai ne? Jo mēs Elsiju nepazinām.
KODVELAS KUNDZES NEGRIBĒTO BĒRNU NAMS
- Labdien. - Sveiki.
Un Kodvelas kundze tagad izturas pret bāreņiem daudz labāk.
Jā, nez kādas beigas tās skaitās.
Zini, kas man vislabāk patīk, dziedot klubā?
Kad esmu uz skatuves, man ir sajūta, ka varu paveikt jebko.
Es jūtos stipra un satriecoša.
Tu tāda esi.
Tā jūtos visā, ko daru ar cilti.
Man laikam patīk mācīt.
Un man ir sajūta, ka mēs tiešām ko mainām.
Ir laba sajūta būt daļai no kaut kā lielāka nekā es pats, zin?
Tad... laimīgas beigas?
Tā izskatās.
Rūķis noteikti teiktu, ka varam atgriezties īstajā pasaulē.
- Varbūt rīt. - Jā, kur jāsteidzas?
- Jā. - Jā.
Sveiki, draugi.
Jums gan ir iekšas, ja te rādāties!
Ko tu ar to domā?
Tu mani nodevi
Egomaniaks tāds
Tu manu cilti pārņēmi Tu, mugurā dūrējs šāds
Tos vadīt neuzprasījos Tie izvēlējās mani
Vai tāpēc man labāk jājūtas? Jo tā nav
Es jūtos pilnīgi pretēji
- Labi. - Tu mani nodevi
Tofer.
Tu kā skābs cepumiņš Skābs cepumiņš
Skābs, drūms, mandeļmiltu Skābs cepumiņš
- Kas? - Man šķita, esi mana draudzene.
- Esmu! Es ne... - O, tiešām?
Jo īsta čomene nenozagtu galveno lomu klubā.
Labi, nu man skaidrs. Nē, nē, saprotu, ka tā var izskatīties,
bet, Dženij, es nenozagu tavu vietu...
Mēs atvainojamies. Mēs...
Mums vienkārši bija tik jautri, ka mēs mazliet aizrāvāmies.
Tik jautri, ka aizmirsāt par mums?
Nē, es... Dženij, es ļoti atvainojos.
- Prom! - Bet mēs te dzīvojam.
Nu prom!
Prom.
Es ar prieku jūs izmitināšu.
Ka... Liels paldies, Kodvelas kundze. Esam ļoti pateicīgi.
Ziniet, varētu būt burzma, jo apkārt skraida visi tie bāreņi.
Vēl pāris dienu. Bet drīz būs daudz vietas.
Kāpēc tā?
Kodvelas kundze?
Kāpēc jūs neēdat?
Jūs pret mums esat tik jauka, tik labi rūpējaties un dodat tik labu ēdienu.
Nu jā. Protams.
Mēs sakasījām visu mūsu naudiņu un nopirkām jums dāvanu.
Nevajadzēja.
- Gribam, lai ņemat. - Tiešām.
Aiziet, atveriet!
Tā ir tukša.
Tā lente ir dāvana. Lūdzu.
Protams, lente ir...
Paldies. Liels paldies.
Nu atpakaļ pie ēšanas. Jūs visi!
Sveiki, Dūlij.
Tikai gribēju pateikt, ka pāris dienu dzīvosim kaimiņos.
Dariet, kā gribat.
Cik daudz nažu.
Jā.
- Džoš, paskaties uz nažiem. - Jā. Daudz nažu.
Man vajadzēs daudz nažu.
Kāpēc gan?
Vai tā ir jauna gaļasmašīna?
Jā.
Liela gan.
Šķita, ka nevarat dabūt gaļu.
Vai atradāt jaunu piegādātāju?
Ne-e.
Tad kam jums tik liela gaļasmašīna?
Tad tev nekas no tā nešķiet savādi?
Nekas?
Beigsi?
Tici man, notiek kaut kas dīvains.
Jā, Kodvelas kundze ir dīvaina.
Dūlijs arī.
Tāpēc viņi ir nevainojams pāris.
Nu aizveries un guli.
Man rīt 12 uzstāšanās.
Labi.
Mums jāveic izpēte.
BLAITA MIESNIEKA VEIKALS
Ei, es jūtos kā uz vāka kādai Nensijas Drū grāmatai.
Vari tam pieiet nopietni?
Kā gan, ja es nezinu, ko mēs meklējam?
Ko... Es nezinu. Tas... Kaut ko tādu.
DESU APVALKI
Šis ir miesnieka veikals. Te jābūt desu apvalkiem.
Vai arī tādu.
BĀRENIS - SVARS SEMA - 27 KG, KAMILA - 25 KG
Viņš vienkārši reģistrē, cik sver viņa draudzenes bāreņi.
Ziemassvētku dāvanām?
Vai arī tādu.
APTUVENAIS DESU SKAITS 180 - 165 - 144
Ak vai.
Pasaki to. Pasaki to.
Viņi pārvērtīs bāreņus desās.
Kurš tagad ir traks?
Tā ir mūsu vaina. Savedām viņus kopā.
Un esam bezgalīgi par to pateicīgi.
Mī un žē.
Tiešām domājāt, ka jums ko nodarīsim?
- Nu, zin, mēs... - Nu...
...nupat atklājām jūsu slepeno, ļauno slepkavībkanibālisma plānu, tāpēc...
Tas... Viņam rokā bija tas gaļas cirvītis.
Es vienmēr to turu rokā.
Es bez tā jūtos kails.
Tiešām, mēs neesam briesmoņi. Mēs nenogalinām cilvēkus.
Tikai bāreņus.
Nu, bāreņi ir cilvēki.
- Ne šajā vietā. - Labi.
Dūlij, esmu pārliecināta,
nedrīkst bāreņus pārvērst gaļā.
Dievs viņus radīja kā gaļu. Es tikai viņus pārstrādāju desā.
- Ak nē. - Saprotu, kas te notiek.
- Klasisks pārneses gadījums. - Kas?
Dūlijs grib nogalināt Kratu, bet nevar,
tāpēc viņš pārnes savas dusmas uz bāreņiem.
Tā noteikti nav pārnese.
Taisnība. Mans asmens ir izsalcis pēc Krata.
Vienīgi Krata asinis var dzesēt manas slāpes pēc atriebības.
Bet nekad netieku viņam gana tuvu. Tāpēc būs jāiztiek ar bāreņiem.
Labi. Varbūt jūs nevarat tikt klāt Kratam, bet Melisa var.
- Pie... Ko? - Zem četrām acīm?
Neticami, ka to neparedzējām. Tas redzams, viņš ir īsts Svīnijs Tods.
Pat es zinu, ka Svīnijs Tods nogalina cilvēkus.
Es tev stāstīju. Nenoskatījos līdz galam Svīniju Todu.
Ei. Gribi apturēt Dūliju, lai nenogalina bāreņus?
- Jā, protams. - Tad sagādā viņam Kratu!
Tu to baiso večuku esi aptinusi ap savu mazo pirkstiņu.
Tev it nemaz nebūtu grūti aizvest viņu uz klusu vietiņu - vienu, neaizsargātu...
Bet tad es nevainīgu cilvēku lemtu nāvei.
Lab... Nu, ne nevainīgu, bet slepkavu.
Iespējams, vairākkārtēju,
- kas novēla vainu uz tevi... - Jā.
...un ir nodarījis šausmīgi daudz ļauna videi.
Bet vai viņš pelnījis nāvi?
- Jā. - Bet vai tiešām?
- Jā. - Bet vai tie...
Tev jābeidz to atkārtot.
Bet vai man tiešām?
Tas ir...
Tev ir kāds ieteikums?
Vecīt, man ir pārtraukums.
Varbūt viņš viņu nenogalinās.
Varb... Nē... Varbūt, ja ieliksim Dūliju un Kratu
vienā telpā, Dūlijs viņu nenogalinās.
Varbūt viņi tikai aprunāsies un izlīgs.
Tas šķiet maz ticams.
- Man derēs. - Nu labi.
Dūlij. Es atvedīšu pie jums Kratu.
Kas to lai zina, kas notiks?
Un jums pretī jāapsola, ka nenogalināsiet bāreņus.
Bet pārstrādāt viņus desās?
Nē, to arī ne.
Kodvelas kundze, zinu, cik ļoti gribat, lai tie nevainīgie bērni pazūd,
bet Krats ir mans liktenis.
Ka tik jūs laimīgs, Blaita kungs.
Nē! Ejiet!
- Dubulto martini. - Grūta diena?
Tāda pati kā citas draņķa dienas.
Zinu to sajūtu.
Es prātoju - cik daudz?
Cik daudz kā?
Cik daudz lauztu solījumu, līdz salūzīsiet jūs?
Mēs abi izdarījām izvēli.
Mums šķita, ka zinām, kā viss notiks.
Mums šķita, ka dabūsim kāroto.
Mēs kļūdījāmies.
Šķēlīti?
Allaž ir kāds pavērsiens.
Sākums it visām lietām labs
Bet tad tās tik turpinās
Daudz ilgāk Nekā kādreiz šķita tev
Kolīdz tu saikni jūti
Negaidīto nākam redzi
Ir pavērsiens mūžam Kaut noliedz tu
Tu pretojies, glāb savu lepnumu
Bet kāds pavērsiens Mūžam dara bēdīgu
Pa, pa, pa, pa, pā Pa, pa, pa, pa, pā
Pa-ra, pa-ra, pā! Pif! Paf!
Tev apsola zvaigznes, mēnesi
Bet tad gaidīt liek
Tev ilgi, ilgi, ilgi, ilgi Teic: "Drīz, sirsniņ, drīz"
Kolīdz tev šķiet - ko sasniedz
Kaut kas tevi zemē notriec
Ir pavērsiens mūžam Kaut noliedz tu
Tu pretojies, glāb savu lepnumu
Bet kāds pavērsiens Mūžam dara bēdīgu
Dara bēdīgu
Dara bēdīgu, dara!
Lēmumi mūžam vajās tevi
Nodots tu jūties Bet šiem vajag tevi
Vienaldzīgs tu nekad nebūsi
Nē, nē, nē, nebūsi
- Sākums it visām lietām labs - Lietām labs
- Bet tad tās tik turpinās - Bet tad
Daudz ilgāk Nekā kādreiz šķita tev
Kolīdz tu saikni jūti
Negaidīto nākam redzi Pif!
- Ir pavērsiens mūžam - Kaut noliedz tu
- Tu pretojies - Glāb savu lepnumu
Bet kāds pavērsiens
Mūžam dara bēdīgu
- Tas dara - Dara bēdīgu
- Tas dara - Dara
Bēdīgu
- Tiešām varēsi? - Jā, jā, jā. Nekādu problēmu.
Nav jau tā, ka es vestu cilvēku nāvē.
Tikai pelnīts sods.
Jā.
Dūlijam tagad jābūt tavā ģērbtuvē.
Jā.
Sveiki, valdzinošais.
Vēlreiz paldies par daudzajām puķēm. Un konfektēm.
Un manām pēdām veltītajiem dzejoļiem. Kas jauns?
Nekas. Un tev?
Nav nekā daudz.
Es tikai jūtos nedaudz vientulīgi.
Un jūs?
Šķiet, es arī esmu nedaudz vientulīgs.
Nu, tad darām kaut ko tajā sakarā.
Jūs esat saņēmusi manas rozes.
Kā lozes no dozes - tā ir.
Ak, Kratij, jūs esat tik ļoti asprātīgs.
Paldies. Ko es tādu pateicu?
Esat pelnījis mazu kārumu.
Manā ģērbtuvē ir kaut kas īpašs priekš jums.
Viņš neiebildīs?
Mani viņš nesatrauc.
Te ir Šmikāga! Es gribu izpriecāties.
Tādā gadījumā esmu jūsu rīcībā.
Ticiet man, nenožēlosiet.
Neesmu spējīgs just nožēlu.
Man tikai jāpaņem kaut kas no manas mašīnas.
No jūsu mašīnas?
Mela.
Melisa!
Nāksi man līdzi, zeņķi.
Kur jūs mani vedat?
Tur, kur gribu. Darīt to, ko gribu. Vienmēr ir runa par to, ko es gribu.
Tas izklausās nelāgi.
Mana dārgā, kas gan varētu būt nelāgs,
ja vīrietis un viņa sieva grib pabūt divatā kopā?
Es neesmu ar jums precējusies.
Būsi. Citādi Skinera kungs mirs.
Allaž ir kāds pavērsiens.
Slava, slava
Tā ilga nav
Bet prieks, ja tā ir tava
Slava
Prieks, ja tā ir tava
Un teic ļaudis šie
Hei, hei, Džoš
Tu tik spožs Tev galvu svaidīšu
Un kājas mazgāšu
Ei, Mela, tavu eleganci jūt
Vai patīk tev tik slavenai būt?
Nu mums kaput
Kāds nozadzis manu ceļu
O, tie tiešām kārumi
Viņus visus galēšu!
Divus zaķus ar šāvienu vienu
Es par to iedzeršu
Tu sāc, kad nogaršo
Bet tad drīz kāro to
Un pēkšņi sapņi tavējie
Jau vajā tevi tie
Tulkojusi Laura Hansone