ŠMIKAGA
Pirmyn. Valgykit. Valgykit! Antraip gausit!
Našlaitėliai valgo sočiai
NAŠLAITIS
JAUTIENOS PJAUSNIAI
Kapoklės aštrios Laukia mėsos
Įsimylėjėliai įgavo drąsos
Kiti jaučiasi palikti už nugaros
O piktadarys rezga planus
Sveiki atvykę į Šmikagą
Kur įstatymus ne vienas laužo
Nedorėliai tikri Turėtų degt ant laužo
Išeiti visuomet sunku
Sveiki atvykę į...
Šmikagą
Ei. Nesijaudink. Tau pavyks.
Tikrai nemanai, kad jau turėtume išvykti?
Tik po to, kai pamatysime tave scenoje.
Eik ir išversk visus iš koto.
Aš tave myliu. Puikiai pasirodysi.
- Sveikas, Maksai. - Labas, Mel.
- Sveika, Melisa. - Labas, Fredai.
Gimbl! Kur buvai?
Ponas Kratas buvo labai nepatenkintas, kad tavęs nebuvo kelias dienas.
Taip, labai atsiprašau, ponia Frau. Bet aš jau čia,
ir esu pasiruošusi įsilieti į chorą
bei sekti kitų judesius, jei netyčia užmiršiu, ką daryti.
Neskubėk.
Dieniniame spektaklyje tau atiteks pagrindinis vaidmuo.
Pagrindinis vaidmuo? O Dženė?
- Dženės nėra. O tu esi. - Taip, bet Dženė - žvaigždė.
Ji tobula. O aš...
Pasirodymas - po 30 minučių. Dainuosi ar ne?
Gerai jau, dainuosiu.
Šokinėju iš džiaugsmo.
Niekad nebuvau aš mergina Dėmesiu apipilta
Nesiūlė niekas vaidmenų
Patikėkit, tai nemalonu
Būt nepastebėta ar antra
Bet paverčiau aš tą menu
Nors niekad nebuvau Dėmesio centre
Kitoms, rodos, pavyksta be pastangų
O man buvo lemta, deja
Nuolat stovėti gale
Bet gal dabar atėjo metas man
Kai jau vilties beveik netekau
Ar kas pavyks, nežinau
Daugybę dienų Praleidau kamuojama kančių
Bet dabar jau girdžiu
Garsius plojimus
Niekad nebuvau aš mergina Dėmesiu apipilta
Kitoms, rodos, pavyksta be pastangų
Bet šįvakar galbūt
Mano vieta yra čia
Galbūt užteks bijot Scenos vidury atsistot
Taip, užteks abejot
Nes dabar
Atėjo mano eilė
Niekad nebuvau aš mergina Dėmesiu apipilta
Kitoms, rodos, pavyksta be pastangų
Bet šįvakar galbūt
Mano vieta yra čia
Galbūt užteks bijot Scenos vidury atsistot
Taip, užteks abejot
Nes dabar
Atėjo
Mano eilė!
- Taika ir meilė, Džošai. Ei. - Džošai. Taika ir meilė.
Sveiki. Taika ir meilė.
Kas gero?
- Nieko. - Kas pas tave?
Nieko ypatingo, einu namo.
- Jėga. - Jėga. Puiku.
Ką gi. Iki.
Galiu kažkuo padėti?
Marisa, kas nutiko tavo kojai?
Ji užlipo ant stiklo šukės.
Gaudžiau drugelį.
Nedaryk to. Jiems tai nepatinka. Leisk, apžiūrėsiu.
Nieko labai baisaus.
Kas nors atneškite man muilo, vandens ir švarų skudurėlį.
Kur Toferis?
Kas žino?
Tas bičas neberanda mums laiko.
Nuo tada, kai susimetė su ja.
Džene. Taip.
Labai ačiū.
Paklausykit, tai - nauja meilė. Patikėkit.
Kai tik naujumas dings, vėl matysitės su Toferiu.
Kada tai nutiks?
Jie gana jauni
ir labai seksualūs.
- Gali užtrukti. - Tu toks protingas.
Gerai.
Štai. Jau gali statyti ant žemės.
Aš vaikštau!
Jis išgydė šlubę! Stebuklas!
- Tikrai ne stebuklas. - Vesk mus! Sakyk, ką daryti!
Sakyk, ką daryti, ir mes darysime!
Ką? Ne, aš ne toks.
- Tikrai. - Sakyk, ką daryti!
Sakyk, ką daryti!
- Sakyk, ką daryti! - Prašau, neskanduokit!
Tu nesupranti. Mums reikia lyderio.
- Esi protingas... - Labai protingas.
- Ir malonus. - Labai malonus.
Negalite sekioti paskui žmogų, kuris, jūsų manymu, yra protingas ir malonus.
- Matai? Aš to nežinojau. Esu kvailas. - Labai kvailas.
- Mielieji, liaukitės. Aš... Visi... - Prašau!
- Padėk mums, prašau! - Vesk mus!
- Mes tokie pasimetę. - Darysim, ką pasakysi!
- Turiu kvaišalų! - Mes tave mylim!
Gerai jau, duosiu kelis patarimus.
Pradedi nuo trupinių
O tuomet pajauti tikrąjį alkį
Ir staiga svajonės
Išsipildo su kaupu
MYLIU TAVE! DŽOŠAS
MYLIU, KRATAS
Bet kai ateina daugiau žmonių
Vėl tampa nuobodu
Nors tavo kelias rožėm klotas
Rytojus vis tiek lieka miglotas
Kur atsidursi, nežinia
Melisa!
Kaip dabar jauties?
Nuostabus jausmas!
Tai buvo retorinis klausimas
NEPALAIKYKIT KRATO
Džošai!
IŠSIVALYKIM - KRATAS NEŠVARUS
Ar sugebėsi būti tuo Kuo jie nori, kad būtum?
Ar tai vėl retorinis klau...
Taip. Taip, retorinis!
Dar vienas suknistas Retorinis klausimas!
Šlovė, šlovė
Nors ji neilga
Labai smagu, kai aplanko staiga
Šlovė
Labai smagu, kai aplanko staiga
Mano žmonės sako
Ei, ei, Džošai
MES UŽ DŽOŠĄ
Su tavim nepraloši
Mes tau kojas mazgosim
Mel, nuostabioji
Dabar tu esi dainininkė žymioji
Dabar mums galas jau
Kažkoks vagis Išsinešė mano gyvenimo duris
Ak, juos jau valgyti gali
Visus iki vieno sukapot!
Du kiškius viena kulka
Išgersiu už tai!
Pradedi nuo trupinių
O tuomet pajauti tikrąjį alkį
Ir staiga svajonės
Išsipildo su kaupu
Išgersiu už tai
Šlovė, šlovė
Nors ji neilga
Labai smagu, kai aplanko staiga
Šlovė
Labai smagu, kai aplanko staiga!
Visi sako
Ei, ei, Džošai
Su tavim nepraloši
Mes tau kojas mazgosim
Mel, nuostabioji
Dabar tu esi
Dainininkė žymioji
- Prašom. - Ačiū. Kiek?
Prašyčiau. Man garbė.
Ačiū. Gerai.
Tai tokia yra laiminga pabaiga?
Kažko pasiekėme.
Išgelbėjome Dženę nuo Krato.
Laiminga pabaiga.
Supiršome Dženę su Toferiu.
- Laiminga pabaiga. - Supiršome Dulį su Kodvel.
Pabaiga. Kablelis. Laiminga.
Bet Kratas vis dar neapkaltintas Elzės nužudymu.
Imu manyti, kad taip norėta nukreipti mūsų dėmesį.
Teisingai? Nes mes nepažinojome Elzės.
PONIOS KODVEL NEREIKALINGŲ VAIKŲ NAMAI
- Sveiki. - Sveiki.
Ir ponia Kodvel dabar žymiai geriau elgiasi su tais našlaičiais.
Taip, įdomu, kokia tai pabaiga.
Žinai, kas man labiausiai patinka, kai dainuoju klube?
Kai stoviu scenoje, jaučiu, kad galiu padaryti bet ką.
Jaučiuosi stipri ir žavi.
Tokia ir esi.
O aš taip jaučiuosi gentyje.
Rodos, man patinka mokyti kitus.
Ir, jaučiu, kad pradedame kažką keisti.
Smagu turėti kažkokį didesnį tikslą, supranti?
Taigi... laiminga pabaiga?
Panašu.
Neabejoju, kad nykštukas dabar sakytų, jog atėjo metas grįžti į tikrąjį pasaulį.
- Gal rytoj? - Taip, ko čia skubėti?
- Taip. - Taip.
Sveiki, bičiuliai.
O judu tikrai įžūlūs, kad čia atėjote!
Ką nori pasakyti?
Išdavei mane
Egomaniake tu
Išdygai iš niekur, pavogei mano gentį Įsmeigei peilį į nugarą
Nesiveržiau į lyderius Jie manęs paprašė
Dėl to turėčiau pasijust geriau? Žinok, nesijaučiu
Jaučiuos blogiau
- Aišku. - Tu išdavei mane
Toferi.
Esi kaip pyragėlis Su įdaru rūgščiu
Nors pyragėlis, bet rūgštus
- Kas toks? - Galvojau, esi mano draugė.
- Esu! Ne... - Ak, tikrai?
Nes tikra draugė tikrai neužgrobtų pagrindinio vaidmens klube.
Gerai, dabar suprantu. Ne, suprantu, kaip gali pasirodyti,
bet, Džene, aš neužgrobiau tavo vietos...
Labai atsiprašom. Mes...
Mums buvo taip smagu, kad truputį užsimiršome.
Taip smagu, kad pamiršote pagalvoti apie mus?
Ne... Džene, atleisk.
- Eikit lauk! - Bet mes čia gyvename.
Eikit lauk!
Lauk.
Mielai jus priimsiu.
Ką... Labai jums ačiū, ponia Kodvel. Labai tą vertiname.
Vietos nedaug, kol aplink laksto visi tie našlaičiai,
tačiau netrukus vietos padaugės.
Kodėl gi?
Ponia Kodvel?
Kodėl nevalgote?
Jūs mums tokia maloni, labai rūpinatės ir taip gerai mus maitinate.
Na, taip. Žinoma.
Mes sukrapštėme visas savo santaupas ir nupirkome jums dovaną.
Nereikėjo.
- Paimkite, prašau. - Tikrai.
Nagi, atidarykite.
Čia nieko nėra.
Kaspinas yra dovana. Štai.
Žinoma, kaspinas...
Ačiū. Labai jums ačiū.
O dabar grįžkit prie stalo. Visi!
Sveikutis, Duli.
Tik norėjome perspėti, kad kelias dienas pagyvensime netoliese.
Darykit, ką norit.
Kiek peilių.
Taip.
- Džošai, pažvelk, kiek peilių. - Taip. Tikrai daug peilių.
Man prireiks daug peilių.
Kodėl gi?
Nauja mėsmalė?
Aha.
Didžiulė.
Galvojau, negaunate mėsos.
Suradote naują tiekėją?
Ne.
Tuomet kam jums tokia didžiulė mėsmalė?
Tau niekas neatrodo keista?
Visai niekas?
Gal liausiesi?
Patikėk, vyksta kažkas keisto.
Taip, ponia Kodvel keista.
Dulis keistas.
Todėl jie labai tinka vienas kitam.
O dabar jau nekalbėk ir miegok.
Rytoj manęs laukia 12-a pasirodymų klube.
Gerai.
Turime patyrinėti.
BLAITO MĖSINĖ
Jaučiuosi lyg kokia Nensė Driu.
Gal susikauptum?
Kaip galiu susikaupti, jei nežinau, ko ieškau?
Ką... Nežinau. Kažko... tokio.
APVALKALAI DEŠRELĖMS
Čia - mėsinė. Jis turi turėti apvalkalų dešrelėms.
Arba tokio.
NAŠLAITIS - SVORIS SEMAS - 27 KG
KAMILĖ - 25 KG MARYTĖ - 22 KG
Jis tik domisi, kiek sveria jo draugės našlaičiai.
Nori nupirkti dovanų Kalėdoms.
Arba tokio.
MAŽDAUG DEŠRELIŲ 180 - 165 - 144
Dievulėliau.
Pasakyk. Pasakyk.
Jie ketina padaryti iš našlaičių dešreles.
Kas čia dabar beprotis?
Mes kalti. Mes juos supiršome.
Ir būsime už tai amžinai dėkingi.
Po paraliais.
Tikrai galvojote, kad norime jus nuskriausti?
- Ką tik... - Na...
...ką tik atskleidėme jūsų slaptą, nedorą, žmogžudišką kanibalų planą, tad...
O jis... Jis laikė tą didžiulę kapoklę.
Aš visuomet ją nešiojuosi.
Be savo kapoklės jaučiuosi kaip nuogas.
Jei atvirai, nesame monstrai. Nežudome žmonių.
Tik našlaičius.
Na, našlaičiai yra žmonės.
- Tik ne čia. - Aišku.
Duli, nežinau, kaip dar pasakyti,
bet našlaičiai negali tapti mėsa.
Dievas juos sukūrė iš mėsos. Aš tik padarysiu iš jų dešreles.
- O, ne. - Suprantu, kas čia vyksta.
- Klasikinis projekcijos pavyzdys. - Ką?
Dulis nori nužudyti Kratą, tačiau negali,
tad nukreipė savo pyktį į našlaičius.
Tai - tikrai ne projekcija.
Tai tiesa. Mano ašmenys labiausiai trokšta Krato.
Tik Krato kraujas gali nuplauti mano keršto troškimą.
Tik man nepavyksta prie jo priartėti. Todėl pasitenkinsiu našlaičiais.
Aišku. Tu gal negali priartėti prie Krato, bet Melisa gali.
- Ką nori pasakyti? - Pakalbėkim akis į akį?
Aha.
Negaliu patikėti, kad to nenumatėme. Tas vyrukas - visiškas Svynis Todas.
Net aš žinau, kad Svynis Todas žudo žmones.
Sakiau tau. „Svynio Todo“ net negalėjau viso žiūrėti.
Alio. Nori, kad Dulis nenužudytų našlaičių?
- Taip, žinoma. - Tuomet duok jam Kratą.
Tą seną ištvirkėlį lengvai apsuksi aplink savo pirštą.
Tau tikrai nebus sunku
nuvilioti jį į nuošalią vietelę, vieną ir beginklį...
Bet tuomet nuvesiu nekaltą žmogų tiesiai į mirtį.
Ger... Ne nekaltą žmogų,
o žudiką.
Galbūt serijinį, kuris norėjo
- pasodinti tave... - Taip.
...bei kelia didžiulį pavojų aplinkai.
Bet ar jis nusipelnė mirti?
- Taip. - Bet ar tikrai?
- Taip. - Bet ar tik...
Liaukis kartojusi.
Bet ar tikrai turiu liautis?
Tai...
Yra kitų pasiūlymų?
Man pertrauka, bičiuli.
Gal jis jo nenužudys.
Gal... Ne... Gal, jei Dulis ir Kratas
atsidurs tame pačiame kambaryje, Dulis jo nenužudys.
Gal tik pasikalbės ir išspręs nesutarimus?
Labai nedidelė tikimybė.
- Man atrodo pakankama. - Ką gi.
Duli. Aš atvesiu Kratą pas tave.
Kas žino, kuo viskas baigsis?
Tačiau atsilygindamas turi pažadėti nežudyti našlaičių.
O ar galėsiu padaryti iš jų dešreles?
Ne, irgi ne.
Ponia Kodvel, žinau, labai norite, kad tie nekalti vaikeliai išnyktų,
bet Kratas yra mano lemtis.
Kad tik būtum laimingas, pone Blaitai.
Ne! Eik.
- Dvigubą martinio. - Sunki dienelė?
Panaši į visas kitas prakeiktas dienas.
Žinau, kaip jautiesi.
Įdomu, kiek?
Kas kiek?
Kiek pažadų reikia sulaužyti, kad pats palūžtum?
Mes abu pasirinkome.
Galvojome, kad žinome, kaip viskas bus.
Galvojome, kad gausime, ko norime.
Mes klydome.
Nori citrinos?
Gyvenimas pilnas citrinų.
Iš pradžių viskas gražu
Tačiau vėliau prabėga daug dienų
Tuomet ramybės nerandu
O kai viskas, rodos, vėl gražu
Gyvenimas subjūra pamažu
Ir gyvenimo citrina Ima graužti tave
Tu priešiniesi ir toliau bandai
Bet ar pavyks nebežinai
Bupa bupa ba Bupa bupa ba
Ba bap pa da ba Pau! Pau!
Jie žada saulę ir žvaigždes
Bet neša tik žvakutes
Girdi, kad jau tuoj, jau bus
Bet kai imi raškyt vaisius
Tau pasako, kad nieko nebus
Ir gyvenimo citrina Ima graužti tave
Tu priešiniesi ir toliau bandai
Bet ar pavyks nebežinai
Gyvenimo citrina
Ima graužti tave!
Tavo sprendimai Persekios tave išties
Neatsikratysi jų
Iki mirties
- Iš pradžių viskas gražu - Viskas gražu
- Tačiau vėliau prabėga daug dienų - Daug dienų
Tuomet ramybės nerandu
O kai viskas, rodos, vėl gražu
Gyvenimas subjūra pamažu Pau!
- Gyvenimo citrina - Ima graužti tave
- Tu priešiniesi - Ir toliau bandai
Tačiau citrina
Graužia tave viduje
- Graužia tave - Viduje
- Graužia tave - Graužia tave
Viduje
- Tikrai gali tą padaryti? - Taip, taip. Žinoma.
Juk nevesiu jo į mirties nagus.
Tai tik atpildas.
Taip.
Dulis jau tavo persirengimo kambaryje.
Taip.
Sveikas, gražuoli.
Dar kartą ačiū už gėles. Ir saldainius.
Ir eilėraščius apie mano pėdas. Kas naujo?
Nieko. O pas tave?
Nieko ypatingo.
Tik jaučiuosi truputį vieniša.
O tu?
Manau, ir aš jaučiuosi truputį vienišas.
Tuomet reikia kažką daryti.
Siunčiau tau gėles.
Mano gyvenimas rožėmis klotas.
Kratuk, su tavimi taip linksma.
Ačiū. Ką tokio pasakiau?
Nusipelnei atpildo.
Mano persirengimo kambaryje tavęs laukia ypatinga staigmena.
O jis neprieštaraus?
Negalvoju apie jį.
Čia - Šmikaga! Noriu pasilinksminti.
Tokiu atveju, esu visas tavo.
Patikėk, nesigailėsi.
Aš nemoku gailėtis.
Tik pasiimsiu kai ką iš savo automobilio.
Automobilio?
Mel.
Melisa!
Eikš su manimi, chuligane.
Kur mane vežiesi?
Kur tik noriu. Ir darysiu, ką tik noriu. Visuomet svarbiausia, ko aš noriu.
Skamba blogai.
Mano brangioji, kas čia blogo,
jei vyras su žmona nori pabūti dviese?
Mes nesusituokę.
Būsime. Arba ponas Skineris mirs.
Gyvenimas - kaip citrina.
Šlovė, šlovė
Nors ji neilga
Labai smagu, kai aplanko staiga
Šlovė
Labai smagu, kai aplanko staiga
Mano žmonės sako
Ei, ei, Džošai
Su tavim nepraloši
Mes tau kojas mazgosim
Mel, nuostabioji
Dabar tu esi dainininkė žymioji
Dabar mums galas jau
Kažkoks vagis Išsinešė mano gyvenimo duris
Ak, juos jau valgyti gali
Visus iki vieno sukapot!
Du kiškius viena kulka
Išgersiu už tai!
Pradedi nuo trupinių
O tuomet pajauti tikrąjį alkį
Ir staiga svajonės
Išsipildo su kaupu
Išvertė Akvilė Katilienė