Josh og Mel er ikke i tvivl
Det er på tide at komme væk
Da dommen blev afsagt Gik de straks mod broen
Men når de over på den anden side?
Perfekt.
Jeg hadede faktisk også den bil. Vi kan bare gå.
Okay. Så går vi.
- Går I allerede? - Ja, tak for alt.
- I havde det da så sjovt. - Sjovt? Sjovt?
Mel, ikke tale med fortælleren.
Ved du, hvad der er sjovt? Schmigadoon var sjovt!
Der var pæne kjoler og stepdansende børn
og romantiske bådture i kærlighedens tunnel.
Seriøst?
Og alle var muntre og ubekymrede og glade.
Men det her sted? Ja, undskyld, men det er ikke sjovt.
Det ved jeg da ikke. Du morede dig oppe på den scene.
Ja, okay... Det var lidt af et adrenalinsus.
At finde spor? Alt detektivarbejdet?
Det var kun, fordi Joshs liv var i fare.
- Nu er han reddet, så nu skrider vi! - Farvel.
Okay, så farvel.
- Ring til os. - Glem det.
Nej!
Det gik op for Josh og Melissa, at de stadig var i Schmicago.
Troede I, det ville ende godt?
At du blev frikendt for mord og kunne tage hjem?
- Ja, vi var ret glade. - Er det ikke en lykkelig slutning?
- I to har meget at lære om lykke. - Nå, har vi det?
- Siden du er så alvidende og klog... - Tak.
...kan du jo fortælle os, hvordan vi kommer væk herfra.
- Vil I vide det? - Ja!
I skal...
- ...selv finde ud af det! - Det var ikke sødt.
I troede, I var smarte I skal blive her for evigt
I er fanget her i
Schmicago
- Du hjælper ikke! - Det gør I heller ikke.
Hvad mener du med det?
Hvad gør vi?
- Jeg ved det ikke. - Undskyld.
- Det er min skyld. Det var min idé. - Nej, du forsøgte bare at hjælpe.
- Jeg kan måske slet ikke hjælpes. - Det må du ikke sige.
Det er ikke dig. Alle her er ulykkelige.
Vent.
- Måske er det derfor. - Hvad?
Måske er det ikke kun os, der skal have en lykkelig slutning. Måske er det alle.
Fortælleren sagde, at vi ikke hjalp. Måske er det en ledetråd.
Måske skal vi hjælpe de andre her med at blive lykkelige.
Ja, det må være det.
Men hvordan gør vi alle lykkelige, når vi ikke kan blive det selv?
Hvad er lykke overhovedet? Hvorfor skulle vi være eksperter i det?
- Mel... - Jeg mener det.
Vi traf en masse valg. At læse medicin, blive gift og flytte til forstaden,
fordi vi troede, det gjorde os lykkelige. Det gjorde det ikke.
Så hvor tog vi fejl? Hvor har alle her taget fejl?
Jeg tror ikke, vi tog fejl. Livet er bare svært.
Hvorfor?
Hvorfor skal det være så svært? Hvorfor kan det ikke være nemmere?
Det kan jeg ikke svare på.
Jeg har på fornemmelsen, at nøglen til det er Dooley.
- Dooley? - Det er slagteren, Jennys far.
Han tror, hævn vil gøre ham lykkelig.
Men måske har han brug for at blive genforenet med Jenny.
Han kan bedyre sin uskyld, og hun kan få en far igen.
Jeg...
Det vil gøre Dooley lykkelig, hvilket vil gøre Codwell lykkelig,
og det vil gøre Jenny lykkelig og gøre Kratt sur,
hvilket vil gøre alle lykkelige.
- Se selv. En lykkelig slutning. - Ja...
- Men hvad hvis det er endnu større? - Hvordan?
Måske skal vi slå baby Hitler ihjel.
- Hvad? - Slå baby Hitler ihjel.
- Hvilket år tror du, vi er i her? - Aner det ikke.
Vi slår ikke nogen ihjel. Vi har lige fået dig løsladt.
- Jeg brainstormer bare. - Ja, og det er rigtig fint.
Men det handler nok mere om dem, vi allerede har mødt.
Ja. okay.
- Har I to turtelduer en cigaret? - Nej, vi ryger stadig ikke.
Du er så vittig.
Der må ligge en et sted.
- Hvad? - Tal med hende.
- Om hvad? - Noget om hendes far.
- Okay. - Du kan godt.
Du, Jenny. Nu skal du høre noget sjovt.
Gæt, hvem jeg stødte på forleden.
Din far.
Det var mærkeligt.
Jeg har ikke nogen far.
Jeg ved godt, I er lidt uvenner...
Uvenner? Min far myrdede min mor.
Så kom han i fængsel. Jeg kom på børnehjem og måtte klare mig selv.
Ved du, hvordan det har været?
Gør du?
Det gør mig ondt, Jenny.
Jeg kan slet ikke forestille mig, hvor meget du må have lidt.
Men tænk nu, hvis din far ikke slog din mor ihjel.
Tænk nu, hvis han er uskyldig og savner dig voldsomt.
Melissa! Drop det.
Jeg vil ikke se min far igen.
Og hvis du spørger mig, så er han død.
Forstået?
Ta-da!
Du ser blændende ud. Det er meget bedre end hår, min skat.
Hår?
Jenny, har du lyst til at komme med til et vidunderligt sted?
Jeg er allerede på vej.
Den klarer jeg.
Hvor pragtfuldt! Hvad er det for et sted?
- Kan en flok hippier hjælpe? - Jenny skal give sin far en chance.
Stammen går meget op i kærlighed og tilgivelse.
Jeg prøver bare noget.
Hvor er det bare fuldstændig bohemeagtigt.
Ja, men de kan altså godt være lidt kølige over for nye.
- Hejsa! - Hej, ven!
Velkommen til stammen.
Velkommen til mig!
Der kan man se. Den fortabte søn vender tilbage.
- Skriv det ned. - Okay.
Velkommen tilbage, Josh.
Tak, venner.
Og velkommen til Joshs kran, Melissa.
Det er fint. Det behøver du ikke.
- Og et nyt ansigt. - Jenny.
Jenny. Velkommen. Jeg hedder Topher.
I kommer lige til dagens stammemøde.
- Okay. -Åh nej.
- Stammemøde! - Stammemøde!
Lad være med det.
Først gentager vi lige granola-reglen. "Tag en skefuld, læg en skefuld."
- Er I med? - Ja.
- Hvem vil høre en lignelse? - Mig! Mig!
Okay, giv mig et stikord.
En person, et sted, en genstand man finder i huset.
- Topher! - Skrotplads!
Blomst!
- Far! - Jeg hørte "far". Okay, ordet er "far".
Lad mig se.
Dette er historien om vor fader i himlen...
Undskyld, nu improviserer jeg bare, men kan det ikke være en normal far?
Okay, fint.
En normal far gik med sin ældste søn...
Bare en idé... Måske er det hans datter?
Okay, fint.
Han gik med sin datter...
- Hør lige... - Ikke flere forslag.
- Undskyld. - Okay.
Han gik med sin ældste datter, og de kom til en landsby...
Lige én ting. Måske er de slet ikke sammen.
Nå ja, og måske er der sket noget rigtig slemt, og de har været adskilt.
- Hvorfor plager I mig? - Hvad?
Kritiserer mig?
Hvorfor tror I At I skal give mig gode råd?
- Det gør vi slet ikke! - Nej da.
I kan selv gøre det
I tror åbenbart I kan gøre det bedre end mig
Værsgo Jeg er færdig
Jeg er færdig
- Seriøst? Går han? - Ja, det er...
Skal vi...
Okay...
- Mel. - Nej.
Okay. Det her er historien om...
- Det er en sang. Vil du? - Det var din idé.
- Ja, men du synger bedre. - Alle her hader mig.
- Vil du ikke nok... - Gør det nu bare!
Her er en lille vise Om Pæne Penny
Hun flyttede til byen Som en af mange
Fik masser af breve Fra sin ensomme far
Men skrev hun tilbage? Nej, det gad hun ikke
I det sidste brev hun fik Der stod det her
"Det gør os meget ondt Men din far er død"
Død, død, død
Så
Tal med farmand Tal, tal med farmand
Han vil vugge dig Når du er ked
Han er ikke ideel Men du er nødt til at hele
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Tal med farmand Tal, tal med farmand nu
Her er, hvad jeg ved Om Loco Lenny
Han manglede skejser Han havde ingen
Hans rige far sagde: "Jeg hjælper dig"
Men Lenny ville ikke Have hans penge
Efter få måneder Lå han i rendestenen
Kom man tæt nok på Kunne man høre ham mumle
Mumle, mumle, mumle Mumle, mumle, mumle: "Far"
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Han vil vugge dig Når du er ked
Ja, han forlod dig Men måske er han modnet
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Du lever sikkert Længere end ham
Så du bør virkelig tilgive ham
Det er muligt Han er morderisk
Men båndet mellem jer Er livsvigtigt
Du lever sikkert Længere end ham
Så du bør virkelig tilgive ham
Det er muligt Han er morderisk
Men båndet mellem jer Er livsvigtigt
Dooby, dooby, dooby Tal med farmand
Farmand, farmand
- Tal - Farmand
- Tal tal tal - Farmand
Tal med farmand Tal, tal med farmand
Han vil vugge dig Når du er ked
Måske er han sindssyg Men du går og lider
Så tal med farmand Tal, tal med farmand nu
Nu
- Jeg vil straks ringe til min far. - Også mig.
Min ændrede nummer.
Nå, Jenny, er der nogen, du burde tale med?
Ja.
Ham den vrede i det telt.
Endnu en gang mislykkedes det for Josh og Melissa.
- Hvorfor gider jeg det her? - Ingen har bedt dig om det.
Jeg passer bare mit arbejde!
Så lad os nu opholde os lidt hos et yngre og meget sødere par.
- Hvad? - Og lad det blive aften.
Alt er mere romantisk om aftenen.
Tak!
- Hej. - Hej.
- Må jeg sætte mig? - Selvfølgelig.
Tak.
Jeg elsker bare jeres lille kollektiv. I er så frigjorte og fantastiske.
De beskidte fødder og den sjuskede ansigtsmaling er bare så sødt.
Og alle elsker dig.
- Jeg kan jo ikke bebrejde dem. - Ja, det gør de vel.
- Hvad? - Det er bare...
Nogle gange føler jeg mig så falsk.
De er mere vilde med idéen om mig end med selve mig.
Det kender jeg godt. Sådan kan det også føles at optræde i klubben.
Altså jeg elsker det, men gad vidst om jeg altid optræder?
Og hvis jeg gør, hvor slutter pigen på scenen så, og hvor begynder jeg?
- Undskyld, jeg sludrer. - Nej da. Det giver god mening.
Jeg tænker det samme.
Det er mærkeligt, for jeg har lige mødt dig,
og helt ærligt er søde fyre som dig ikke lige min type, men...
Men jeg har en følelse af, at jeg kan være mig selv sammen med dig.
Sådan har jeg det også. Det føles så... naturligt.
- Ved du, hvad jeg mener? - Ja.
Jeg har levet mit liv for fuld kraft
Og hele tiden spillet for publikum
Men inderst inde vidste jeg At det hele var løgn
Og så fandt jeg dig
Jeg har rejst fra kyst til kyst
Drevet af en tørst efter noget mere
Jeg længtes efter kærlighed Men jeg forstod ikke hvorfor
Så fandt jeg dig
Jeg kan ikke fortælle dig Hvad du føler
Jeg kan ikke vide Hvad du føler
Men rør ved min hånd Så vakler jeg
Det føles, som om
Det her er ægte
Jeg vil ikke kureres
Du skal ikke redde mig For det er absurd
Jeg vil bare have dit hjerte Ved siden af mit
Det er det eneste, jeg behøver
Før vendte jeg mig opad
Efter noget, der viste vej
Noget at elske
Men i dine øjne Ser jeg det guddommelige
Det er det eneste, jeg behøver
Jeg kan ikke fortælle dig Hvad du føler
Jeg kan ikke vide Hvad du føler
Men rør ved min hånd Så vakler jeg
Det føles, som om
Det her er ægte
Det er ægte
- Fik vi det til at ske? - Det tror jeg måske, vi gjorde.
Vent. Er kærlighed nøglen til en lykkelig slutning?
- Måske er det. Mere romantik. - Ja.
Tænker vi det samme?
- Vi skal føre Ronnie og Jared sammen. - Hvem?
De to dansere. De har en meget naturlig kemi.
Nå, dem. Nej, jeg mente Dooley og miss Codwell.
- Dooley? - Slagteren og børnehjemsdamen.
Okay.
Hvis vi leder Dooley mod romantik og væk fra voldelig hævn,
får vi en lykkelig slutning.
Nå ja, det er nok en bedre plan.
Ja, for Ronnie og Jared knalder vist i det gamle køleskab.
Der er amoriner i luften.
Ja, sådan siger den.
- Lukket. Ikke mere kød. - Klokken er kun ni.
Hej, mr. Blight. Hvordan går det?
Verden vrimler med maddikerne fra det menneskelige svigt.
Intet lys kan trænge gennem ondskaben.
- Vejret er udmærket. - Ja, det er godt.
- Noget nyt om Jenny? - Hun har det rigtig fint.
Javel.
Godt.
Vi ville faktisk tale med dig om en anden, som er interesseret i dig.
- Politiet? - Nej. Romantisk interesseret.
En kvinde.
- En kvinde? - Hold nu op.
Du er single. Du har din egen forretning.
- Du skal da i gang igen. - Ja.
Vi tror, du vil have godt af at spise middag med miss Codwell.
Din nabo.
Ingen kvinde vil spise middag med mig. Se på mig!
Nej da. Jeg er sikker på, du kan komme til at se godt ud.
Ikke, Josh?
- Ikke, Josh? - Helt sikkert.
Miss Codwell, hvor er du yndig i aften.
Dooley, er hun ikke yndig?
- Jeg tog flækkekniven med. - Super.
Hvor er den fin. Så skinnende og... stor.
Og hvordan har din dag så været?
Frygtelig. De små kryb lader mig aldrig være i fred.
"Vi er sultne. Vi er trætte. Mit hår falder af."
Jeg har fået nok!
Mit hår falder altid af.
Jeg beklager mig ikke.
Præcis. Tak.
Måske skal du give dem mad. Hvis de er sultne.
Gud, det minder mig om noget.
- Skal vi spise vores mad? - Ja.
Se lige der. Hallo. Lækkert.
Jeg elsker mænd med en sund appetit.
Her, nu skal jeg hjælpe Dem.
Tak for det.
Det er længe siden, nogen...
...skar mit kød ud.
Det er en pragtfuld kniv.
De håndterer den godt.
Skål på det!
- Hvorfor er de lidt kære? - Tænk, at det lykkedes.
- Det føles rart. - Ja, det gør.
- Det var en hyggelig aften. - Ja? Det synes jeg også.
Tak for mad.
Og for lån af kniven.
Bare behold den.
- Jeg har masser. - Hold da op. Tak.
Vil De med ind og have en godnatdrink?
- Ind? - Bare til en drink.
De forældreløse sover i deres bure, men jeg kan vække dem.
Jeg har lært lille Tammy at passe baren.
Ja, okay. Tak.
Byens store marked køber alt kødet, så der ikke er noget til min butik.
Intet at stille op.
Hvor skrækkeligt. Jeg køber aldrig hos dem mere.
Pyt med det. De har vel nok at se til med at brødføde alle børnene.
Forfærdelige bæster hele bundet. Og de siger aldrig tak.
- Skammeligt. - De laver nogle slemme numre med mig.
De bytter min gin ud med vand.
De kaster op i mine sko. De dør af lungebetændelse.
- Utøj! - Skarn!
Jeg ville gerne slippe for dem.
Hvor er I ulækre!
Væk med jer! Ud!
De har for mange børn. Jeg har for lidt kød.
Livet er bare noget lort.
Og vi skal alle glide rundt i det, til vi falder, og alle griner.
Såmænd, kære ven.
Hvad nu, hvis jeg slap af med nogle af de forældreløse,
og De fik mere kød på samme tid?
Hvad er det, De foreslår?
Mr. Blight, mr. Blight Nu bliver De begejstret
Jeg har nogle duer De kære små, dem må De få
Jeg synes, De skal træffe dem
Kom nærmere. Velkommen hos slagter Blight. Hvad skulle det være?
Har I noget skinke?
Den sørger Sam for
- Hvad med kalv? - Ja, takket være Camille
- Nyre? - Sydney
- Mave? - Kelly
- Lam? - Det er Pam
Med syltetøj og myntegele
- Jeg mangler hakket kød - Så er De heldig
Hvad foretrækker De? Vi har Patty og Chuck
- Har De fårekød? - Det er Sutton
- Måske lidt foie gras? - Voilà, c'est Francois
- Kødpølse? - Tony
- Salami? - Tommy
Og vi har Reuben Hvis du kan lide pastrami
- Men har De småkød? - Desværre ikke, øv
Vi har Vince-kød i stedet Skåret fra hans r...
Miss Codwell, der er børn til stede.
Ikke meget længere.
Nej, for vi dræber dem og sælger dem som kød.
Hov hov!
Har ingen far
Har ingen mor
Men er de triste?
Eller er de kede?
Nej, de møder en verden Som er både ond og led
Med de sødeste smil I har set
De er lige til at spise
Lækkert!
- Når de er færdige - Når de er færdige
- Så skal de af - Så skal de af
- Når dagen lang - Når dagen lang
- Spisekammeret er tomt - Helt tomt
Før de bliver meget tyndere
Må vi hellere få sat gryden over
De er lige til at spise
- Så er der aftensmad! - Pas på! Den kan stikke et øje ud.
Vi er ikke respektable
Men vi smager herligt
Ikke for at prale med det
Men vi er virkelig lækre
Kager og slik er ikke Halvt så søde som os
Vi er lige til at spise
- Har ingen far - Vi er ikke respektable
- Har ingen mor - Men vi smager herligt
- Men er de triste? - Ikke for at prale
- Og er de kede? - Men vi er virkelig lækre
Nej, de møder en verden Som er både ond og led
Med de sødeste smil I har set
De er lige til at spise
Når tiderne er svære
Må man klare sig
Ikke mere spæk?
- Smag Mary Lou - Og hendes bror
Når man mangler en vigtig ingrediens
Haster det med en erstatning
De er lige til at
Selvom de er lidt seje
Så er de lige til at spise
Lige til at spise
Spis, for pokker!
Se dem lige.
De er så glade.
Det er måske for tidligt at sige, men det føles som en lykkelig slutning.
Flot klaret.
Død, død, død
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Han vil vugge dig Når du er ked
Han er ikke ideel Men du er nødt til at hele
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Tal med farmand Tal, tal med farmand
Nu
Her er, hvad jeg ved Om Loco Lenny
Han manglede skejser Han havde ingen
Hans rige far sagde: "Jeg hjælper dig"
Men Lenny ville ikke Have hans penge
Efter få måneder Lå han i rendestenen
Kom man tæt nok på Kunne man høre ham mumle
Mumle, mumle, mumle: "Far!"
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Han vil vugge dig Når du er ked
Han er ikke ideel Men du er nødt til at hele
Så tal med farmand Tal, tal med farmand
Du lever sikkert Længere end ham
Så du bør virkelig tilgive ham
Det er muligt Han er morderisk
Men båndet mellem jer Er livsvigtigt
Du lever sikkert Længere end ham
Så du bør virkelig tilgive ham
Det er muligt Han er morderisk
Men båndet mellem jer Er livsvigtigt
- Dooby, dooby, dooby - Tal med farmand
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve