ŠMIKAGA
KRATO KLUBAS
Džošas su Mel aiškiai žino
Reikia planuoti pabėgimą
Vos verdiktą išgirdo Jie nulėkė prie tilto
Bet ar pereis į kitą pusę jie?
Nuostabu. Gerai.
Žinai, ką? Man tas automobilis vis tiek nepatiko. Eikime pėsčiomis.
- Gerai. Eikime. - Gerai.
Jau išeinate?
- Taip. Ačiū jums už viską. - Taip.
- Bet jums buvo taip smagu. - Smagu?
Ne, Mel, prašau, nesiginčyk su pasakotoju.
Pasakysiu, kas yra „smagu“.
Šmigadūnas. Šmigadūnas buvo smagu.
Gražios suknelės,
vaikai, šokantys stepą
ir romantiškas meilės tunelis atrakcionų parke.
Tu rimtai?
Visi ten buvo linksmi, atsipalaidavę ir laimingi.
O čia? Liūdna sakyti, bet ši vieta tikrai nėra smagi.
Nežinau.
Rodės, tau visai patiko būti toje klubo scenoje.
Taip, gerai, žinoma. Gal truputį ir patiko.
Ieškoti užuominų.
Ir visas tas detektyvas.
Dariau tą tik todėl,
kad Džošo gyvybei grėsė pavojus.
Bet dabar jis saugus, todėl dingstam iš čia!
Viso.
Gerai. Tuomet iki.
Dar pasimatysim.
Nepasimatysim.
SVEIKI ATVYKĘ Į ŠMIKAGĄ
Ne.
Ir tuomet Džošas su Melisa pamatė, kad jie vis dar Šmikagoje. Vaje.
Jūs tikrai galvojote, kad tai buvo laiminga pabaiga?
Jus išteisino dėl žmogžudystės, kurios neįvykdėte, tad galite keliauti namo?
- Taip, mes tikrai džiaugėmės. - Kaip tai nėra laiminga pabaiga?
Judviem dar reikia pasimokyti, kas yra laimė.
Tikrai? Gerai.
- Kad jau esi toks protingas ir visažinis... - Ačiū.
...tai gal pasakytum, ką turime padaryti, kad išeitume iš čia?
- Tikrai norit žinoti? - Taip!
Turit...
patys išsiaiškinti!
Gerai, taip negražu.
Manot, esat protingi labai? Bet liksit čia amžinai
Įstrigę
Šmikagoje
Visai nepadedi!
Jūs irgi.
Ką tai turėtų reikšti?
Ką dabar darysim?
- Nežinau. - Aš labai atsiprašau.
Tai aš kaltas. Aš norėjau, kad ateitume čia.
Ne, tu tik norėjai padėti,
o aš nė nežinau, ar man galima padėti.
Mel, nekalbėk taip.
Ne tu čia kalta. Čia visi iki vieno nelaimingi.
Palauk.
- Gal čia ir esmė. - Kas?
Galbūt negalime išeiti, nes pabaiga turi būti laiminga ne tik mums.
Galbūt ji turi būti laiminga visiems.
Pasakotojas ką tik pasakė, kad mes nepadedam.
Gal tai - užuomina.
Gal turime padėti kitiems surasti laimę.
Taip, greičiausiai.
Bet kaip galime padėti kitiems surasti laimę,
jei net patys jos nesugebame rasti?
DŽENĖ - DULIS - KRATAS - TOFERIS
Kas yra ta laimė?
Ir iš kur mums žinoti?
- Mel, tai... - Ne, ne. Aš rimtai.
Mes patys taip nusprendėme, tiesa?
Stoti į mediciną, susituokti, apsigyventi priemiestyje,
nes galvojome, kad tai atneš mums laimę. Bet to nenutiko.
Tai kur suklydome? Kur suklydo visi, kurie gyvena čia?
Nemanau, kad suklydome. Tik... Nežinau. Gyvenimas - sunkus.
Kodėl?
Kodėl jis turi būti toks sunkus? Kodėl negali būti lengvesnis?
Nežinau atsakymo į šį klausimą.
Kažkodėl manau, kad svarbiausias čia yra Dulis.
Dulis?
Jis - mėsininkas ir Dženės tėvas.
Taigi, jis galvoja, kad bus laimingas, jei atkeršys,
bet galbūt jam labiausiai reikėtų susitikti su Džene
ir jai paaiškinti, kad yra nekaltas, kad ji ir vėl galėtų turėti tėvą.
Aš...
Tada Dulis būtų laimingas, todėl ir Kodvel būtų laiminga,
tuomet ir Dženė, o Kratas būtų nelaimingas,
dėl ko visi labai džiaugtųsi.
- Matai? Būm. Laiminga pabaiga. - Taip.
- Kas, jei yra kažkas dar svarbesnio? - Kas, pavyzdžiui?
Galbūt mums reikia nužudyti Hitlerį dar kūdikystėje.
- Ką? - Nužudyti Hitlerį kūdikystėje.
Kurie čia metai, tavo manymu?
Nežinau. Labai neaišku.
Nieko mes nežudysim, aišku? Ką tik ištraukėm tave iš kalėjimo.
Žinau. Tik siūlau idėjas.
- Taip. Žinai, ką? Vertinu tai. - Ir dar...
Bet manau, kad tai labiau susiję su žmonėmis, kuriuos sutikome čia.
Taip, žinoma.
Gal kuris iš judviejų, balandėliai, turit cigaretę?
Nea. Mes vis dar nerūkom.
Kokie šaunuoliai.
Nors viena turėtų kažkur čia būti.
- Ką? - Pakalbėk su ja.
- Ką aš jai pasakysiu? - Ką nors apie jos tėvą.
- Gerai, taip. - Tau pavyks.
Ei, Džene, įdomus dalykas nutiko.
Spėk, ką anądien sutikau?
Tavo tėvą.
Labai keista.
Tiesą sakant, aš neturiu tėvo.
Klausyk, žinau, kad turite kažkokių nesutarimų...
Nesutarimų?
Mano tėvas nužudė mano motiną.
Jį pasodino į kalėjimą, aš patekau į prieglaudą,
ir nuo tada kapstausi savo jėgomis.
Ar bent nutuoki, ką tai reiškia?
Ar nutuoki?
Man labai gaila, Džene.
Neįsivaizduoju, kokį skausmą tau teko patirti.
Bet kas, jei tavo tėvas nenužudė mamos?
Kas, jei jis nekaltas, ir visą tą laiką be proto tavęs ilgėjosi?
Melisa! Liaukis.
Su savo tėvu nenoriu turėti jokių reikalų.
Man jis miręs.
Aišku?
Ta-da!
Atrodai nuostabiai. Žymiai gražiau nei su plaukais.
Plaukai.
Džene, nori, parodysiu nuostabią vietą?
Aš jau pakeliui.
Man pavyks.
Nuostabu. Kokia čia vieta?
GEROS DIENOS
Manai, jai padės grupelė hipių?
Norėjome Dženei ir jos tėvui suteikti galimybę, tiesa?
O ši gentis kalba apie meilę, atleidimą ir panašius dalykus.
Tik išbandau įvairius dalykus.
- Labai pozityviai bohemiška. - O, taip.
Taip, tikrai. Norėčiau tave įspėti, kad su naujais nariais jie šaltoki.
- Sveiki! - Laba, drauge!
Sveika atvykusi į Gentį.
Sveiki atvykę pas mane.
Ką gi, ką gi. Sūnus paklydėlis sugrįžo.
- Kas nors užrašykit. - Tuojau!
Sveikas sugrįžęs, Džošai.
Ačiū, bičiuliai.
Ir sveika sugrįžusi, Džošo antra puse, Melisa.
- Melis... - Viskas gerai... Ne...
Ne, man to nereikia.
Ir matau naują veidelį.
Dženė.
Džene. Sveika atvykusi.
Aš - Toferis.
Atėjote pačiu laiku į genties susirinkimą.
- Aišku. - O, varge.
Genties susirinkimas!
- Taip. Gerai. - Gerai. Nedaryk to.
Pirmiausia pakalbėkime apie granolą. Taisyklė tokia:
„Paėmei šaukštą, palik šaukštą.“
- Visi įkirtot? - Prisiminsiu šitai.
- Oho. - Ką gi. Kas nori pamokančios istorijos?
Aš, aš, aš.
Gerai, pasiūlykit.
Gali būti žmogus, vieta, daiktas, kurį visi turite namuose.
- Toferis! - Sąvartynas!
Gėlė!
- Tėvas! - Girdėjau „tėvas“.
Gerai. Žodis bus „tėvas“.
Pažiūrėkim.
Tai istorija apie tėvą danguje...
Atleisk. Aš...
Paimprovizuosiu, bet gal tai gali būti tiesiog paprastas tėvas?
Gerai, žinoma.
Paprastas tėvas keliavo su savo vyriausiuoju sūnumi...
Pasiūlymas. Tebūnie tai dukra.
Gerai jau.
Jis keliavo su dukra...
- Žinai, ką? - Daugiau jokių pasiūlymų, gerai?
- Atleisk. - Gerai.
Jis keliavo su savo vyriausiąja dukra, ir jie priėjo miestelį...
Atsiprašau, paskutinis dalykas.
Kas, jei tėvas atskirtas nuo savo dukters?
Taip, teisingai. Taip,
ir galbūt nutiko kažkas siaubingo,
ir jie atskirti vienas nuo kito jau ilgą laiką.
- Kodėl vis kabinėjatės? - Ką?
Kodėl kritikuojat?
Kodėl galvojat Kad galit man patarinėti?
- Ne, ne. Mes to nedarome. - Žinot, ką?
Patys ir darykit
Kad jau manot Jog galit geriau už mane
Pirmyn, man gana
Man gana
- Tikrai? Ar jis... - Taip. Tai...
Ar turėtume...
Gerai.
Jė!
Mel.
Ne.
Gerai, tai - istorija apie...
Tai - daina.
- Gali tą padaryti? - Tai buvo tavo mintis.
Taip, bet tu geriau dainuoji, taigi.
Visi čia manęs nekenčia.
- Gal gali tiesiog... - Dainuok tik!
Padainuosiu dainelę Apie gražią panelę
Kuri apsigyveno mieste Tokių istorijų ne viena
Likęs vienas jos tėvas tada Rašė laiškus jai dieną ir nakčia
Ar ji atrašė jam kada? Oi, nesivargino ji, ne
Kol gavo laišką paskutinį
Su žinia: „Užuojauta, bet tavo tėvas mirė“
Mirė, mirė, mirė, mirė Mirė, mirė, mirė, mirė, mirė
Taigi
Pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
Jis nuramins, kai bus sunku
Nors viskas tikrai neidealu Pasveikti turi tu
Pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
O dabar paklausyk Apie Lenį beprotį ką rašė
Jis neturėjo pinigų nėsyk Nė sudilusio grašio
Turtingas jo tėtušis tarė: „Padėsiu tau, sūneli, be kalbų“
Bet Lenis rėžė: „Ne, nereikia man tavo pinigų“
O po mėnesių kelių Mirė kažkur po medžiu
Kas ėjo pro šalį, sakė girdėję Kaip prieš pat mirtį
Jis šnabždėjo
Šnabždėjo, šnabždėjo, šnabždėjo „Tėve“
Taigi
Pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
Jis tave paguos, kai bus sunku
Nors paliko jis tave kažkada Dabar galbūt galvoja, kad tai klaida
Tad pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
Greičiausiai jis mirs anksčiau už tave
Tad atleisk jam, nepalik nežinioje
Net jei jis žmogžudys
Jus sieja stiprus ryšys
Greičiausiai jis mirs anksčiau už tave
Tad atleisk jam, nepalik nežinioje
Net jei jis žmogžudys
Jus sieja stiprus ryšys
- Du du du du du - Pasikalbėk su tėvu tu
Tėvu, tėvu, tėvu
- Pasikalbėk - Su tėvu
Pasikalbėk su tėvu tu
Kol dar ne per vėlu
Jis tave paguos, kai bus sunku
Gal jis nekoks, bet tau skaudu
Tad pasikalbėk su tėvu tu!
Dabar!
Dabar pat paskambinsiu tėčiui.
Aš irgi.
Mano tai pasikeitė numerį.
Taigi, Džene, kaip manai, ar neturėtum dabar su kai kuo pasikalbėti?
Taip,
su tuo piktu vyruku palapinėje.
Ir vėl
Džošui ir Melisai nepavyko.
Kartais nesuprantu, kodėl man rūpi.
Niekas ir neprašė.
Aš tik dirbu savo darbą!
Tad dabar pabūkime su jaunesne ir žavesne pora.
- Ei! - Ir tebūnie naktis.
Naktį viskas atrodo žymiai romantiškiau.
Ačiū!
Labas.
- Galiu prisijungti? - Žinoma.
Ačiū.
Man tikrai labai patinka tavo nedidelė bendruomenė.
Visi tokie laisvi ir nuostabūs.
Purvinos basos kojos ir netvarkingai nudažyti veidai,
nerealu.
Ir visi tave tiesiog dievina.
Negali dėl to jų kaltinti, žinoma.
Taip, turbūt.
- Kas? - Nežinau. Tik...
Kartais viskas atrodo netikra,
tarsi jiems labiau patiktų jų įsivaizduojamas, o ne tikrasis aš.
Suprantu, ką nori pasakyti.
Mane toks jausmas kartais aplanko pasirodymo klube metu.
Nesuprask klaidingai, man labai patinka,
bet kartais imu galvoti, kad mano gyvenimas - kaip pasirodymas.
Ir jei taip, kur tuomet baigiasi ta scenos žvaigždė ir prasidedu aš?
- Atleisk. Kalbu bet ką. - Neatsiprašinėk.
Labai protingai kalbi.
Ir aš taip pat mąstau.
Keista, nes žinau, jog ką tik susipažinome,
ir, jei atvirai, tokie saldūs vyrukai kaip tu man ne prie širdies.
Bet...
Nežinau,
jaučiu, kad šalia tavęs galiu būti savimi.
Ir aš taip jaučiuosi. Labai, nežinau, natūraliai.
- Supranti, ką noriu pasakyti? - Suprantu.
Mano gyvenimas buvo kaip puota
Mane nuolat stebėjo minia
Tai - melas, žinojau viduje
Ir tuomet sutikau tave
Blaškiaus nežinioje
Skendėjau tamsoje
Troškau meilės
Ir sutikau tave
Negaliu pasakyt, ką jauti
Negaliu apsakyti jausmų
Bet kai palieti ranką, tirpstu
Negaliu patikėti
Tuo jausmu
Nenoriu išgyti
Man to nereikia, ne
Tik noriu, kad tavo širdis Būtų šalia
Daugiau nieko nereikia
Anksčiau dangaus prašiau
Kad vestų mane geru keliu
Nes meilės neradau
Bet tavo akyse dieviškumą regiu
Daugiau nieko nereikia
Negaliu pasakyt, ką jauti
Negaliu apsakyti jausmų
Bet kai palieti ranką, tirpstu
Negaliu patikėti
Tuo jausmu
Ar mes prie to prisidėjome?
Manau, prisidėjome.
Palauk, tai laimingos pabaigos pagrindas yra meilė?
- Taip, turbūt. Daugiau romantikos. - Taip.
Gerai. Galvoji tą patį, ką ir aš?
Turime supiršti Ronį su Džaredu.
- Ką? - Taip.
Tie du vyrukai iš šokių pertraukėlės. Jų jausmai tokie natūralūs.
Šitie. Ne, ne. Kalbu apie Dulį ir ponią Kodvel.
Dulį?
Pameni... Mėsininkas ir prieglaudos ponia.
Aišku.
Nes galbūt jei Dulio širdis suminkštės,
jis nebesieks keršto,
ir tai bus laiminga pabaiga.
Taip. Gal taip ir geriau.
Taip, nes esu beveik tikra, kad Ronis su Džaredu
šiuo metu mylisi tame sename šaldytuve.
- Meilė plevena ore. - Taip.
Tokios jau tos durys.
- Uždaryta. Nebeturime mėsos. - Juk dar tik 9.00 val. ryto.
Sveiki, pone Blaitai. Kaip sekasi?
Pasaulis pilnas šlykščių žmogystų.
Jų tiek daug, kad joks šviesos spindulys neprasimuš.
Oras visai neblogas.
Taip. To nepaneigsi.
- Yra naujienų apie Dženę? - Taip, Dženė gerai laikosi.
Puikiai, tiesą sakant.
Taip.
Gerai.
Tiesą sakant, norėjome pasakyti,
kad kai kas jumis labai domisi.
- Policija? - Ne. Ne, ne.
Domisi kaip vyru.
Moteris.
- Moteris? - Na jau, bičiuli.
Pagalvok... Esi viengungis.
Turi... Turi savo verslą.
- Turime visoms parodyti tave. - Taip. Žinai, ką?
Manome, kad vakarienė su ponia Kodvel, ta kaimyne,
tikrai išeitų į gera.
Jokia moteris nenorės su manimi vakarieniauti.
Pažiūrėkit į mane!
Ne, neabejoju, kad pasistengęs gali gražiau atrodyti.
Tiesa, Džošai?
Žinoma.
Ponia Kodvel, šįvakar labai gražiai atrodote.
Duli, ji labai gražiai atrodo, tiesa?
Atsinešiau savo kapoklę.
Puiku.
Ji labai graži, tikrai. Taip blizga. Ir tokia... didelė.
Ponia Kodvel, kaip praėjo jūsų diena?
Siaubingai. Tie bjaurybės visą dieną nedavė man ramybės.
Tik ir girdėjau: „Norim valgyti. Pavargom. Man slenka plaukai.“
Nebegaliu!
Man irgi slenka plaukai.
Bet aš nesiskundžiu.
Būtent. Ačiū.
Nors gal reikėtų juos pamaitinti. Jei jie alkani.
Vaje, tikrai.
- Gal jau valgykime? - Taip. Taip, valgykime.
- Tik pažiūrėkit. Ei. Koks grožis. - Taip. Ką gi.
Man patinka valgūs vyrai.
Leiskit, padėsiu.
Labai ačiū.
Nepamenu, kada paskutinį kartą kas nors
man pjaustė mėsą.
Nuostabus peilis.
Puikiai jį valdote.
Išgersiu už tai!
Na, jie tikrai kažkuo žavūs, tiesa?
Negaliu patikėti, kad mums pavyko.
- Geras jausmas. - Taip, tikrai.
Puikiai praleidau vakarą su tavimi.
Tikrai?
Aš irgi.
Ačiū jums, pone, už vakarienę.
Ir kad paskolinote man peilį.
Galite pasilikti.
Daug jų turiu.
Vaje. Ačiū.
Norėtumėte užeiti taurei gėrimo, pone?
- Į vidų? - Tik vienai taurei.
Našlaičiai jau savo guoliuose, bet galiu juos pažadinti.
Išmokiau mažąją Tamę pilstyti.
Taip. Ką gi. Ačiū.
Ta didelė parduotuvė kitame miesto gale superka visą mėsą iš tiekėjo,
tad man nieko nelieka.
Nieko negaliu padaryti.
Koks siaubas. Daugiau iš jų nebepirksiu.
Viskas gerai.
Neabejoju, pamaitinti visus tuos našlaičius jums nelengva.
Siaubingi padarai, visi jie. Iš jų nesulauksi jokio dėkingumo.
Kaip skaudu.
Jie nuolat krečia išdaigas.
Paverčia mano džiną vandeniu.
Mėto į mane batus.
Miršta nuo plaučių uždegimo.
- Parazitai! - Kenkėjai!
Jei galėčiau, visų atsikratyčiau.
Bjauru!
Lauk! Lauk! Lauk!
Jūs turite per daug našlaičių. Aš turiu per mažai mėsos.
Gyvenimas - mėšlo krūva.
Ir mes visi nuolat ant jos paslystame, nukrentame, o visi juokiasi.
Tikra tiesa, brangusis.
Kas, jei, sakykime, galėčiau atsikratyti kelių našlaičių,
o jūs ta proga gautumėt mėsos?
Ką tiksliai siūlote?
Pone Blaitai, pone Blaitai
Jūsų laukia staigmena
Aš turiu balandėlių
Gražuolėlių
Jie tikra atgaiva
Užeikite, pone. Sveiki atvykę į „Blaito mėsinę“.
Ko norėtumėte šiandien?
Ar turite kumpio naminio?
Semė vaišina
O gal veršiuko?
Taip, Kamilė jau nutuko
- Inkstuką? - Petriukas
- Mentelę? - Kelė
- Avinuką? - Elenutė
Su džemu ar mėtų žele
Norėčiau jautuko šmoto
Tai pasisekė jums, pone
Ko norit? Petės ar Antanėlio?
- Gal turit avytės? - Imkit Marytę
- O gal foie gras? - Štai jums Fransua
- Dešrytės? - Aušrytė
- Skilanduko? - Tomuko
O jei nori ko parūkyto Imki Dalytę
- O faršo ar yra? - Na, kad visi kaulėti
Imki Vincuko paslėpsnį
Ponia Kodvel, prašyčiau! Juk yra vaikų.
Jau nebeilgai.
Ne, nes mes juos nužudysime ir parduosime kaip mėsą.
Ei!
Neturi jie tėvelio, ne
Anei mamytėlės
Bet ar jie liūdi čia?
Ar jiems byra ašarėlės?
Ne, jei prispaudžia bėda
Ją pasitinka šypsena plačia
Jie tokie mieli Kad net suvalgyti gali
Skanumėlis!
- Labai geras skonis - Labai geras skonis
- Retai tai nutinka - Retai tai nutinka
- Kai dėl kieno malonės - Kai dėl kieno malonės
- Maisto namuose nestinga - Maisto namuose nestinga
O kad mažuliai būtų stori
Laukia jų vakarienė soti
Ūū, tokius jau valgyti gali
- Ateikit vakarienės! - Atsargiai! Dar akis išbadysit.
Gal pagarbos mums rodoma mažai
Bet mes labai žavūs, tikrai
Nenorim būt įžūlūs mes
Tačiau dėl mūsų galima galvą pamest
Tortai ir saldainiai ne tokie geri
Ūū, mus tokius jau valgyti gali
- Neturi jie tėvelio, ne - Gal pagarbos mums rodoma mažai
- Anei mamytėlės - Bet mes labai žavūs, tikrai
- Bet ar jie liūdi čia? - Nenorim būt įžūlūs mes
- Bet ar jiems byra ašarėlės? - Bet dėl mūsų galima galvą pamest
Ne, jei prispaudžia bėda
Ją pasitinka šypsena plačia
Ūū, tokius jau valgyti gali
- Kai ateina sunkūs laikai - Kai ateina sunkūs laikai
- Imi ir viską sutvarkai - Imi ir viską sutvarkai
- Juk visiems patinka taukai - Juk visiems patinka taukai
- Paragaukit Merę Lu - Drauge su jos broliuku
Labai skanu, nereikės nė pagardų
Prarysi viską vienu kąsniu
Ūū, tokius jau valgyti gali
Nors jie ir kieti
Ūū, tokius jau valgyti gali
Valgyti gali
Valgyti, valgyti
Tik pažiūrėk į juos.
Jie visi tokie laimingi.
Gerai, nenoriu džiaugtis prieš laiką,
bet tai tikrai labai panašu į laimingą pabaigą.
Gerai padirbėjome.
Mirė, mirė, mirė, mirė Mirė, mirė, mirė, mirė, mirė
Pasikalbėk su tėvu tu
Kol dar ne per vėlu
Jis nuramins, kai bus sunku
Nors viskas tikrai neidealu Pasveikti turi tu
Pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
Dabar
O dabar paklausyk Apie Lenį beprotį ką rašė
Jis neturėjo pinigų nėsyk Nė sudilusio grašio
Turtingas jo tėtušis tarė: „Padėsiu tau, sūneli, be kalbų“
Bet Lenis rėžė: „Ne, nereikia man tavo pinigų“
O po mėnesių kelių Mirė kažkur po medžiu
Kas ėjo pro šalį, sakė girdėję Kaip prieš pat mirtį
Jis šnabždėjo, šnabždėjo, šnabždėjo
Šnabždėjo, šnabždėjo, šnabždėjo „Tėve“
Taigi
Pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
Jis tave paguos, kai bus sunku
Nors paliko jis tave kažkada Dabar galbūt galvoja, kad tai klaida
Tad pasikalbėk su tėvu tu Kol dar ne per vėlu
Greičiausiai jis mirs anksčiau už tave
Tad atleisk jam, nepalik nežinioje
Net jei jis žmogžudys
Jus sieja stiprus ryšys
Greičiausiai jis mirs anksčiau už tave
Tad atleisk jam, nepalik nežinioje
Net jei jis žmogžudys
Jus sieja stiprus ryšys
- Du du du du du - Pasikalbėk su tėvu tu
Išvertė Akvilė Katilienė