ШМИГАДУН!
ШМИКАҐО
Джош у в’язниці гниє
За убивство Елсі Вейл
О Джош, нащо ж ти так?
Я нікого не вбивав. Ви хіба не всезнаючий?
Можливо. Хто це знає?
Ви.
Мелісса шукає мені адвоката. Усе буде добре.
Ще покаєшся
Коли посадять тебе на стілець
Шмига-ді-смертна кара
Та ну.
І часто тут садять на стілець?
Добре, може, інколи й садять.
Та в пору найтемнішого відчаю
раптом з'являється несподіваний друг, якого ніхто не чекав.
Друг? Ви про що?
Далі.
-Сюди, цапок. -За що?
Хуліганство, незаконні збори
й беззмістовні притчі без чіткої моралі.
Я просто дарував радість.
Вам її явно бракує.
Залиши собі на салат, виродок.
Діти з ідеалами й протестами,
повні рішучості втілити всі свої мрії.
Мир і любов, мир і любов.
Може, краще «закрий» і «рот».
Я люблю вас, сержанте Рівера.
Злість – це сум, якому не дають волі.
До зустрічі в пеклі.
-Привіт, старий. -Та ви жартуєте.
Я Тофер. Миру тобі.
Привіт... Я Д-Джош.
-За що ти тут, Джош? -За вбивство. Але я невинний.
Не переживай. Я тобі вірю.
Дякую. Це дуже цінно.
Гей! Я теж! Я теж невинний.
-Я тобі вірю. -Я не грабував той банк.
Я тобі вірю.
-А я не чіпав тої дівчини. -І тобі вірю, Конраде.
-Аякже. Ага. -Я всім вам вірю.
Усіх треба відпустити.
Чудово.
Знаю, ситуація непевна, Джош. Але не впадай у відчай.
Усе краще, ніж ти вважаєш.
Ти глянь на мене.
Мені 30 років, а я все ще не знайшов мети в житті.
То це про тебе?
Я завжди відчував себе особливим.
Вважав, що мене чекає щось велике.
Просто поки що не знаю, що саме.
Життя неначе пазл Треба останній шматочок добути
І тоді одразу Твоє щастя сягне висоти
Поети оспівують зорі Кошенята тягають тасьму
Та чому здається Що себе я так і не знайду?
-Білки збирають горіхи -Добре.
В повітря злітають дрозди
Ким я мушу стати?
Як слід мене називати?
Коли ж побачу я
Свій шлях куди?
Твій шлях куди?
У риби безкрає море А в шкарпеток шухляда
А я точно знаю Ніщо не стане мені на заваді
Коркам місце в пляшках А павуки їдять свою малечу
Моє життя – це пісня Що хоче зазвучати нарешті
-Верблюди кохаються в пустелі -Давай без цього.
А до стола пасує стілець
Ким я мушу стати? Як слід мене називати?
Коли побачу я
Свій шлях куди?
Свій шлях куди
Старий, усе буде добре.
Ти молодий.
У тебе є волосся, дуже багато волосся.
Просто будь терплячий.
А ще ти багатий білий хлопець. Усе нормально.
Дякую. Знаєш що?
У мене тепер нова ціль – посадити тебе на автобус щастя.
Автобус щастя?
Авто... Це підказка?
Оповідач?
Він кльовий.
Щоб потрапити туди, потрібна тільки... любов.
Ні, мені потрібен адвокат.
БОББІ ФЛЕНЕҐЕН, АДВОКАТ ДОСВІД І ВПЕВНЕНІСТЬ
Даруйте, я шукаю містера Фленеґена.
Прошу. Містер Фленеґен – мій батько.
Після того як втратив медичну ліцензію.
Звіть мене Боббі.
Точно. Пробачте за це.
Але це добре, що жінка й адвокат.
-В адвокатесах нема нічого дивного. -Звісно.
Я згодна. Я лікарка.
Це все-таки не судді. Ми не божевільні!
Хіба що перед місячними.
От і воно.
Я надіялася, що ви поможете моєму чоловікові Джошу.
Який у в'язниці за вбивство танцівниці Елсі Вейл.
Я знаю про все, що діється в Шмикаґо.
Але гроші наперед,
а я найдорожчий адвокат у місті.
Нашкребете десяточку?
Не знаю, що це, але я ходила до банкомата перед приїздом.
Візьміть двадцятку.
Ого, місіс Багатійка.
Ви щойно придбали справжню крутійку.
Чудово. То...
Мабуть, ви хочете дізнатися про мене більше.
Що й сказати? Класична історія.
Отримала бакалавра в Бостоні, доктора в Нью-Йорку, а ноги від Бога.
На юридичному були одні «Ні!». Ні, ні!
Але з часом я зрозуміла.
Світ постійно казав мені: «Ні».
Але виявилося, що «ні» не завжди значить «ні».
Оце мені не до вподоби.
А ви вже вигравали такі справи, як Джошева?
Боббі не думає про минуле.
Боббі живе в теперішньому. Третя особа.
«ТРИБУНА ШМИКАҐО» – ОБВИНУВАЧЕННЯ БОББІ ВРАЖАЄ
Наш план такий.
Спершу задобрюємо пресу.
Тоді я пресую суд.
Повірте, коли я ввімкну свої чари, чоловіка не посадять, навіть якщо
він уб'є вдруге.
Уточню: Джош нікого не вбивав.
Ага. Якщо ви така впевнена,
чому не шукаєте справжнього вбивцю?
Я? Як?
Раджу стандартну схему.
Ідіть працювати в клуб, у якому вбили Елсі.
Понишпорте. Щось знайдете.
Це стандартна схема?
Проби на вільне місце сьогодні ополудні.
Який у вас розмір взуття?
Я... Мушу зізнатись.
Танцюю я не дуже.
У театральному таборі я тільки грала й співала.
Нате.
Іду познайомлюся з новим клієнтом і приголомшу пресу.
Удачі на пробах, танцівнице.
На кону життя вашого чоловіка.
Ви всі маєте великі мрії, прагнете слави.
Ви обпікаєте жаром, як запечений окіст.
Але слава коштуватиме вам поту, гідності й навіть грошей.
І ні, чеків я не приймаю, навіть не просіть.
Ми шукаємо танцівницю рівня Елсі, коли та була жива.
Тому не стримуйтесь.
Проженемо цілий номер, обличчям до залу.
Фюнф, зехс, зібен, ахт!
Ще раз! Фюнф, зехс, зібен, ахт!
Я хочу їсти Я хочу їсти
Вечеряла вчора свічею Вечеряла вчора свічею
Господар дзвонить Грошей немає
Уже од відчаю зітхаю Уже од відчаю зітхаю
Як я прогодую дітей? Чому в мене стільки дітей?
Доведеться продати дітей
Вибачте за спізнення.
Усім привіт.
Айнс, цвай, драй, фір, фюнф, зехс!
Ого. Ви всі такі стрункі, елегантні й зграбні.
На вашому тлі я антилопа гну.
А це ще хто? Така невправна
-Гей! -Попереду безпідставно
-Я ж вас чую.
Не має простору чуття Ще й з дивним виразом лиця
Хрускає шия І в такт не попадає
Що ж, танцювати ви вмієте.
Дехто з вас. Але цього мало.
Хочу зрозуміти, чому ви тут.
Усе почалося, коли в батьків зіпсувалися стосунки.
Кабінет психотерапевта був біля танцювальної студії.
Я прокрадалася туди, щоб заглушити крики,
коли мама й тато вирішували, хто кому зіпсував життя.
І ось я вже тягну носок.
І закохуюся в хлопців, яким я не потрібна.
Тато був військовий.
Типаж зі свистком.
Він змушував нас з братами й сестрами
виступати перед гостями після застілля.
Боже, як я це ненавиділа.
Якось я попросила його скуштувати шампанського.
Він відмовив, але мене це не зупинило. О ні.
У нього була подружка, дуже вишукана.
Мала шляхетський титул. Без жартів.
У той же вечір вона вручила мені цілу пляшку.
От тоді й почалися танці.
Чому я тут?
Я виросла в Баффало і пережила підлітковий вік.
Ото й усе.
Підлітковий вік. Баффало.
Ого. Ви всі стільки пережили.
Мені незручно змагатись,
бо я думала, що таким струнким красуням живеться краще.
Але, можливо...
Я лікарка А лікарі лікують
Я гордо маю «доктора» звання
Але щоразу, як приймаю пологи
То сподіваюся, що наступна я
І навіть коли я майже наосліп Успішно здійснюю
ургентний кесарів розтин
Дні вельми складні
Здається, ніколи Не стане краще мені
Мій розмір XL
Теж дуже хоче засяяти
І очистити ім'я чоловіка Від убивства
Годі базікати! Танцюйте не на життя, а на смерть!
Сьогодні я хочу їсти
А не працювати на вулицях
Сьогодні я хочу їсти
О, зачекайте. Тепер таке.
ВОДІЙСЬКІ ПРАВА ШТАТ НЬЮ-ЙОРК
Я прийняла рішення.
Ваші розповіді дуже зворушливі, але мені потрібна найкраща танцівниця.
Секунду.
Як же це було виснажливо.
Жартуєте. Серйозно? Ви впевнені?
-Ви її бачили? -Ви чули дядька Октавія.
Містера Кратта. Виконуйте.
Ти. Ми беремо тебе.
Ого.
Скажу тільки, що для мене була велика честь
-танцювати з... Так. -Заткнись.
Таке буває.
Тільки одне місце.
Скажу чесно: таке волосся – це тягар.
Зачіпається за гілки.
Допікають блохи.
Його заплутує вітер.
А ось і Боббі
Хто?
А ось і Боббі йде
Вітаю, хлопці.
А ось і Боббі Люба Боббі
Ого-ого-го
Усі зібрались?
-Усі задоволені? -О, так!
Поможи нам, Боббі
Поможи нам, Боббі, благаємо
Поможи нам, Боббі
Ти лазівку знайдеш, ми знаємо
Не зараз, хлопці.
Я б хотіла приділити вам час, але, на жаль, маю іншу справу.
Боббі
Ого-ого-го
Боббі Фленеґен. Адвокат.
Мене найняла ваша жінка. Висока брюнетка. Любить поскиглити.
Точно моя дружина.
То ви мене витягнете?
Не знаю. Але на спробі зароблю.
По-перше, не кажіть мені, чому вбили. Я не мушу знати.
-Я не вбивав. -І це не мушу знати.
Просто робіть, що скажу.
Справу виграють каверзи, теревені та стиль.
«Теревені»?
Закон – це на 10% прецеденти і на 90% – шик.
На ваше щастя, шик – це моє.
Пресконференція через годину. Там і побачимось.
Через годину? За-зачек...
Пресконференція? Але...
Поможи нам, Боббі
Поможи нам, Боббі, благаємо
Поможи нам, Боббі
Ти лазівку знайдеш, ми знаємо
Я над цим працюю, хлопці. Я над цим працюю.
Боббі!
Але...
Я здивувалася, що обрали мене,
але значить, щось у мені є.
-Авжеж. -А що за дверима?
МІСЦЕ ЗЛОЧИНУ НЕ ЗАХОДИТИ
Туди не можна. Шмутц від покійниці.
Репетиція через годину. Нічого не брий.
-Ось рум'яна для колін. -Для колін?
Їх треба підкреслити?
Меліссо. Слава небесам. Я так переживала.
Я чула про Джоша,
і хочу сказати: ні слову не вірю!
Мій друг Джош не вбив би Елсі! Він же такий янгол!
А я в людях не помиляюсь.
Дякую.
А тепер ти працюватимеш у клубі.
Я візьму тебе під своє крило
і навчу всього, що вмію!
О ні. Дженні, це вже зайве.
Наполягаю. Надіюся тільки, що тебе омине зіркова хвороба.
Перестань. Нагадай, хто ти така?
Меліссо, ти така дотепна!
-Ну... -Як же це буде надзвичайно –
працювати разом! Можемо навіть разом жити.
Невже? Стоп, ти...
Бідній Елсі кімната не потрібна,
бо вона вмерла. А я чудова сусідка.
Не буваю вдома ні вдень, ні вночі.
Це дуже доречно.
Щоб усього в тебе навчитись.
Розкажи мені більше про Елсі
і її потенційних убивць.
Точно є кращі теми для розмови,
ніж подробиці страшного вбивства.
Вирішено. Переїдеш до мене, і почнеться суцільна забава.
Відтепер не буде нічого поганого.
Є в когось дві сигарети?
Ми з сусідкою Меліссою у відчаї.
О ні. Не треба. Я не курю, тому...
Ого. Яка ж краса.
Не знаю, чи зумію.
Авжеж зумієш. Просто дій за планом.
Джентльмени й джентльмени з преси,
усі ви знаєте мене, адвоката Боббі Фленеґен.
Саме так.
Годі вам.
Я представляю клієнта, підсудного вбивцю Джоша Скіннера.
Питання не в тому, чи Джош Скіннер жорстоко вбив Елсі Вейл?
-Не в тому? -Справжнє питання –
«Що його до цього довело?»
Зараз мій клієнт прочитає підготовлену заяву.
Так.
«Елсі Вейл не заслужила на смерть.
Але вона мертва, а я в тюрмі. Чому?
Є лише один винний у цій трагедії й моїй участі.
Джаз».
Я так і знав.
Знову винний джаз.
-Диявольська музика. -Зараза.
«Жахливий злочин у стані афекту
через поєднання безсоромної музики й алкоголю»?
Джаз і алкоголь. Завжди ходять разом!
За це і вип'ю!
«Мені так соромно, що джаз інфікував мою душу.
Я каюся у скоєному
і більше ніколи не слухатиму такі лихі, імпровізовані,
гармонійно складні...»
-«Мелодії, як...» -Так.
-Чому ти зупинився? Читай. -Не можу.
Я не можу стояти тут і твердити, що вбив когось через джаз.
Я вдаю, що люблю джаз, як усі інші.
Але серйозно, не джаз убив Елсі Вейл.
Згоден.
Мій клієнт марить.
Його одержимість джазом гірша, ніж я думала.
-То ви не каєтесь? -Аж ніяк. Я нічого не робив.
Вбивця не кається!
-Це вже в газеті? -Ви б учинили так знову?
Не вбивав би її? Так.
-Вбивця каже, що вб'є знову! -Як він...
Джентльмени, мушу переговорити з клієнтом.
-Не треба. Цього достатньо. -Щоб його стратити!
Зачекайте. Я тут подумав, може, у всьому таки винен джаз.
Ану пішов.
-Остання сповідь? -Я подзвоню.
Джош? Джош!
-Мел! Сюди! -Джош!
-Привіт! У мене хороша новина. -О боже. Слава богу.
-Я отримала роботу. -Яку роботу?
Тепер я танцюю в клубі.
Якимось дивом я вразила всіх на пробах.
Чудово.
-Ого. Дякую. -Ого.
Так мило.
Я дуже тішуся, сонечко, що ти всіх вразила на пробах.
Але мене трохи непокоїть, що мене несправедливо
-стратять за вбивство. -Так. Точно. Елсі.
-Тебе підставили. Так. -Угу.
Вибач, просто я...
Весь цей шик і глянець мене захопили.
-Але все це лише для того... -Та нічого.
...щоб знайти докази твоєї невинуватості.
Це стандартна схема.
Дякую, сонце.
-Я це дуже ціную. -Я... Так.
Ого. Це було так зворушливо.
-Це Тофер. -Ого.
Дуже приємно, Тофере.
-А ти кльовий. -Дякую.
Як же я вам заздрю.
Я в пошуках.
Мова не про тебе, Тофере.
Вибачте.
Як пройшла пресконференція?
Кепсько. Я відійшов від сценарію, і тепер усі хочуть мене вбити.
-О, Джош. -Як думаєш...
Я справді можу тут померти?
Авжеж. І тому це так весело.
Весело? Я...
Знаєш що? Просто не зважай, і він сам піде.
Ви мене не знаєте.
Не піймав.
-Навмисно. -Послухай.
Ми тебе витягнемо, бо я все розслідую.
Я не просто зайняла місце Елсі. Я в'їхала в її квартиру.
Щоб знайти зачіпки,
з'ясувати, хто вбивця, і довести твою невинуватість.
-Ти так думаєш? -Я впевнена.
Ми тебе витягнемо,
і буде в нас щасливий кінець – байдуже, що це значить.
-Я тебе кохаю. -І я тебе.
Старий.
Гляньте на себе.
Може, колись і я знайду, що шукаю.
Мова не про тебе, Тофере.
Наше декадентське гріховне гніздечко.
Божественно, скажи?
У Брукліні така квартира потягне на 1,8 мільйона.
А в тебе небагато речей.
Знаєш що? Можеш брати старі сукні Елсі.
Їй вони вже не потрібні.
Навряд чи вони підійдуть. Тут усі такі маленькі.
Ще і як підійдуть. Усі речі дуже тягнуться.
Ого. Скільки квітів.
У тебе, мабуть, чимало шанувальників.
О ні. Це все від містера Кратта.
Він власник клубу і всього іншого в Шмикаґо.
Так, ми познайомилися.
Скажи, він золотко?
Після смерті Елсі ми постійно втішаємо одне одного.
Вона була його улюблениця. А тепер її місце зайняла я.
Це точно добра думка?
Минуло так мало часу, а він ще й твій бос, тому...
Не можна відкидати свій шанс на щастя, Меліссо.
Ану ж завтра кінець світу?
А ще містер Кратт пообіцяв зробити мене зіркою,
а я завжди про це мріяла.
Відчинено!
Леді.
Містер Кратт чекає вас на вечерю через 20 хвилин. Одягніть оце.
-О боже. -Іще один букет?
З ним я скоро стану ботаніком.
Я відійду. Мушу переодягтися.
Авжеж. Так.
Я візьму. Просто...
Ви ж розумієте, як вам пощастило сьогодні виступати в клубі?
Не всім випадає такий шанс.
Не сумніваюсь.
Звісно. Боже, всім так бракуватиме Елсі.
Так. Я бачив, як ви танцюєте.
Ні. Кажу... Мені прикро, що з нею таке сталося.
Ви були добре знайомі?
-Чому запитуєте? -Просто цікаво.
Якщо хочете добре жити в Шмикаґо, моя вам порада.
Не пхайте свого носика, куди не треба.
Ви ж не хочете закінчити, як чоловік.
Готова.
Ми з вами ще побачимось.
Так. Щасливо.
Меліссо, про містера Кратта.
Я знаю, що здаюся дурненькою дівчиною, яка поводиться нерозумно.
О ні... Дженні, ні. Я не це мала...
І я розумію, що ми з містером Краттом – дивна пара,
але я просто роблю все, щоб вижити. Як і інші дівчата.
Папуськи!
Так, зачіпки. Зачіпки.
Шукаю зачіпки.
Так. Цікаво, чи це зачіпка.
Може, треба накинути.
Ту-ду, ту-ду Ту-ду, ту-ду
Ту-ду, ту-ду-ду!
Колись ти обіцяв Зірку з неба дістати
Але твоє кохання Схоже на тюремні ґрати
В неволі я чомусь
Без злочину гнию
Тож перш ніж роздаси свої сигари
Ну все, па-па
Даю я драпака
Без тебе якось обійдуся Твої кайдани розірвуться
Довгі роки контролював ти
Але так і не закував ти
Прости, коханий, та не встиг З Сан-Квентіна вже й слід простиг
Це що?
Вони тут.
Виходь, Тофере! Поїхали!
-Старий, я знав, що ви приїдете. -Що?
Джош, сядеш з нами на автобус щастя?
Буквально? Я думав, що це метафора.
Він справжній. І на тебе чекає місце.
Не знаю. Не знаю, чи варто.
Але ж це автобус щастя. А лепрекон казав...
Треба їхати. Лягаві вже тут!
Ну все, па-па
Даю я драпака
Милий, ти не сумнівайся
І слідом мчати не старайся
Колись боялась самоти
Та в одиночну буду йти
Хочу кохання у палаці
А не скніти в Алькатрасі
Давай, Джош.
Невже ти віриш у корумповану правову систему?
Подумай про своє життя, Джош.
Автобус щастя тебе кличе.
Джош, Джош.
Ту-ду, ту-ду!
-Ту-ду -Ту-ду
Ду
Ну все, па-па
Даю я драпака
Милий, не кричи з руїни
Як же набридли мені ці стіни
Я думала, ти мій спаситель
Та все ж покину цю обитель
Я всюди віднайду комфорт
Покинувши твій Левенворт
-Ну все, па-па -Джош, Джош.
-Даю я драпака -Добре. Згода!
-Милий, пора така -Тікай!
З плеча зісковзує рука
Набридли так твої лещата
Не до лиця в’язничні шати
Ну все, па-па, ну все, па-па!
Нема глянцю у в'язниці Тож даю я драпака
Ого.
Ти була прекрасна. Усі в захваті.
Я це відчувала. Неймовірно.
Думаєш, їм сподобалось?
«Сподобалось»? Вони шаленіли. Ахали. Сяяли.
Ти, Ґімбл. За мною.
Добре.
Я сумнівалася, але з такими оваціями не посперечаєшся.
Відтепер це твоя гримерка.
Труп прибрали, як і майже всю кров.
Ласкаво просимо в шоубізнес.
А поліція збирала докази?
Навіщо? Вбивцю ж упіймали.
Облаштовуйся.
ШОКОЛАД МОЛОЧНІ ТРЮФЕЛІ
КВІК-СТРІТ 17 ЩОНЕДІЛІ 11:00
Ідемо далі святкувати?
Аякже.
Тобі щось говорить адреса Квік-стріт, 17?
Ні, а що?
Нічого.
На твоєму місці, я б уникала Квік-стріт.
Це небезпечне місце для молодих жінок.
Тоді точно не для нас.
Ходімо.
Про вовка промовка.
Ще одна бурхлива нічка в Шмикаґо.
Принаймні Джош у безпеці.
Коли побачу я
Свій шлях куди?
Ту-ду, ту-ду!
-Ту-ду -Ту-ду
Ду
Ну все, па-па
Даю я драпака
Милий, не кричи з руїни
Як же набридли мені ці стіни
Я думала, ти мій спаситель
Та все ж покину цю обитель
Я всюди віднайду комфорт
Покинувши твій Левенворт
Ну все, па-па
Даю я драпака
Милий, пора така
З плеча зісковзує рука
Набридли так твої лещата
Не до лиця в’язничні шати
Ну все, па-па, ну все, па-па!
Нема глянцю у в'язниці Тож даю я драпака
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська