ЛОРН МАЙКЪЛС ПРЕДСТАВЯ
ДВЕ ГОДИНИ И ПЕТ МЕСЕЦА ПРЕДИ ШМИГАДУН
Взеха Пейтън.
Пейтън ли?
Не мога да повярвам. Защо всички примират по Пейтън?
Виж се с декан Чанг и я питай.
Сериозно. Да поискаме среща. - И какво ще каже?
Все едно. Не станах хирург заради специализацията.
Исках да помагам, без да говоря с хора.
Просто я попитай, за да знаеш, че си направил всичко възможно.
Откъде накъде Пейтън? - Стига.
Добре.
Съжалявам, скъпи.
Хапем се като кучета.
Извинявай, "хапем се като кучета" ли каза?
Ами, когато е очевидно, че специализацията е за теб,
а я дават на друг... - Момент.
"Хапем се като кучета"?
Мел.
Поставяш ме в много трудно положение.
Казвай "хапем се като кучета", щом искаш,
но съм длъжен да ти кажа, че изразът е "ядем се като кучета".
Не съм съгласна. "Хапем се като кучета" е.
Още ли ще упорстваш?
"Ядем се като кучета" няма смисъл. Кучетата не се изяждат едно друго.
А какво е "хапем се като кучета"? - Значи, че светът е жесток.
Така може да те смачка, че кучето да ти стане господар.
Ще си кученцето на кучето.
Добре, да те питам нещо.
Английският майчин език ли ти е?
Браво, скъпи. - Извинявай.
Чуй ме, обичам те. Няма нищо, че си сгрешила.
Ами не греша.
Опитвах се да те разведря.
Успя.
Извинявай за днес.
Беше права за "хапем се като кучета".
Съвсем логично е.
Благодаря, скъпи.
Извинявай за специализацията.
Благодаря.
А ти нали не би изял някое куче?
Не, няма. Никога не би го направил.
Но ще приемеш кученце за свой любимец, нали?
Да, ще го направиш.
Погледни, съгласява се с мен.
Мелиса, боже мой, ти се събличаш.
Не, събух си обувките. Късно е.
Ти си невероятна глътка свеж въздух.
Как ти хрумват такива неща? Ти си такъв волен дух.
Вярно е.
Добре, готово.
Пръстчета, да се слеем с природата.
Ще бъдем ли нежни маймунки?
Еха. Когато си влюбен, си друг човек.
Знаеш ли какво? Доставя ми удоволствие, защото не контролирам.
Искаш ли да изберем трите най за деня?
Имам предвид, трите най-лоши момента.
Изглежда ти преобърна моя свят.
Хорхе, недей.
Това е нещо глупаво, което правех с едно старо гадже.
Не биваше да го споменавам.
Номер едно ми е, когато Хелън Прит ме погледна накриво,
защото казах "констипация".
Колко брутално. "Констипация".
А твоят номер едно?
Моят номер едно за деня е...
Ами аз самият. Бях ужасен лекар.
Не. Макар че...
Предписвай по-малко радиева вода.
Цял ден бях разсеян. Постоянно мислех за теб, скъпа.
Насърчи ме да изляза от черупката си и озари живота ми.
Откачено е, но сякаш и ти направи това за мен.
От цяла вечност не съм била така щастлива.
Внезапно цялата ме разлюля.
Това вълнението от новото ли е?
Внезапно ме завладяха силни чувства.
Ако са истински, какво да правя?
Безсмислено е да се опитвам да обяснявам
какво, къде, защо, кога и как.
Знам само, че те обикнах неочаквано
и изведнъж се оказа, че само това има значение
сега.
Много съжалявам.
Сигурна съм, че вината е моя.
Гледкайте всички. Графинята е подранила.
Прекрасно!
Мелиса, това е графиня Габриеле фон Блерком.
Тя изобрети неръждаемата стомана. - Хорхе, моля те.
Играех си с алуминотермичната редукция и ми излезе късметът.
Боже. Това е като в "Звукът на музиката".
Нека отгатна, идвате от големия град, за да се омъжите за него. Така ли е?
Познаваме ли се? Не бих забравила такова прелестно създание.
Вие сте прекрасна двойка.
Блърки, Блърки. Глупавичка, глупавичка Блърки.
Не, не. Мислиш, че с нея танцувахме?
Не, аз просто я въртях наоколо,
за да избутам храната, с която тя се давеше.
Мелиса, новата сестра.
Ти изглеждаш подновена, Блърки.
Сияеш и блестиш!
Хорхе, прежадняла съм. Изрови шампанско и донеси.
Разбира се.
Влюбен е в теб.
Кой мъж не би се влюбил в теб.
Стига. Не. Сигурно си права.
Ти си истинска богиня.
Толкова умна и зашеметяваща. В сравнение с теб аз съм босонога мърла.
Колко забавно.
Хайде да ти намерим обувките.
Не е за вярване, но с Хорхе сме влюбени.
Сигурно ще заболи,
но имам чувството, да го наречем "прозрение",
че ти благородно ще се отдръпнеш.
Нямам обяснение как го знам, вероятно е шесто чувство.
Можеш да го наречеш с много имена.
Какви потни ръчички имаш.
С теб трябва да се опознаем по-добре.
Сетих се. Ще отидем на разходка с колата. Утре?
С удоволствие, Блърки.
С каква лекота ме наричаш така.
Хляб със стафиди.
Да. - Колсло.
Безалкохолно от сарсапарила?
Сестра ми сигурно много те харесва. Преди не се е усмихвала така.
Всички я смятат за безнадеждно тъжна.
Карсън.
Защо не преброиш мравките до онзи бор?
Веднага.
Каквото и да е мнението на хората в града за мен, е по-добро от моето за тях.
Надценяват усмивките. - Двайсет и шест мравки.
Продължавай, приятел.
Колко време ще останеш в Шмигадун?
Питам, защото ми е трудно да следя постъпването и напускането на работниците.
Честно казано, не знам.
Трябва да се върна в Ню Йорк.
Но не можеш. Не е безопасно.
На всяка крачка хазарт, престъпления и бедни души, опитали да преуспеят,
но от глупава гордост не се връщат вкъщи.
Точно това ми харесва в Ню Йорк.
В града е пълно с всякакви хора.
Може би защото е невъзможно да следиш всички,
но всеки в Ню Йорк има шанса да се преоткрие.
Сестра ми целуна д-р Скинър! Сестра ми!
Карсън, недей да шпионираш. Като се приберем, ще пишеш изречения.
Така ли? Тогава няма да ти кажа колко мравки има тук.
Смята, че всеки трябва да знае всичко за другите.
Няма нищо. Като порасне, може да стане репортер.
Виждам заглавието.
"Ема целуна д-р Скинър. Скандал с учителката."
Не се притеснявай. Той знае, че фъфли.
И аз бях така. Не се преструваме, че не фъфли.
Знаеш ли какво? Възпитаваш го чудесно.
Едва ли е лесно да си сестра и родител.
Това не ти влиза в работата.
Какво? Извинявай. Това беше комплимент.
Ами благодаря ти.
Боже. Май ще вали.
Небето е ясно. - Все така става.
Не вали. Вали. Не вали. Вали.
Беше много приятно да се видим, Джош,
но с Карсън трябва да се прибираме.
Чакай. Ема, какво има? - Карсън, време е да тръгваме.
Но д-р Скинър беше... - Не, тръгваме.
Как...
Ема.
Добър ден, г-жо Лейтън. - Нима?
Моля?
Чувам те. Да, чувам те.
Обикновено бих се съгласила, че денят е добър,
но не и днес. Не и при това състояние на града.
Чака ни изпитание, добри ми господине. Голямо изпитание за Шмигадун.
Ето там. Виждаш ли каквото и аз? Черупки от фъстъци на улицата.
Лежат като пияници в несвяст в канавката.
Градският площад е като под на кръчма.
Дом на неморални жени и пияни грешници.
Кинематограф насред улицата.
В това ли се е превърнал градът ни? Такова бъдеще ли искаме за децата?
Градът неузнаваем е, откакто чужденците пристигнаха в него.
ЗДРАВЕЙТЕ, СТРАННИЦИ!
С градското си поведение и модни идеи, безразборни връзки и поквара
натрапниците мърсят града.
Сърцата им по-студени са от лед.
Първо, пристигнаха неженени, кипящи от похот, готови да делят легло.
После нагло перчене на наддаването. Сега кметът развява перверзиите си.
А в дъното на това са двама странници, които не са отваряли Библия.
Това ще ни донесе изпитания и раздори.
Не сме против външни хора,
стига те да са почтени.
Да изглеждат, говорят и се държат като нас, да сме като две капки вода.
Не искаме устати боклуци, дрънкащи глупости.
Празнословия, бръщолевене, тинтири-минтири.
Създават хаос, ние искаме спокойствие. Те са мишки в мазето, мухи в млякото.
Променят живота. Ето, казах го.
Влияят върху децата ви като стоножка, пълзяща през ухото и стигаща до мозъка.
Скоро малките ще забравят задълженията си.
Ще оставят млякото да вкисва в избата. Ще отговарят дръзко, забравили Бога.
От грамофона ще гърми рагтайм.
И това е едва началото.
Скоро дори няма да познавате собствения си град.
Ще има неонови табели, задимени стаи,
билярдни зали и уличници,
похотливи жени, раждащи извънбрачни деца,
хулигани, ръсещи цинизми.
Самият дявол ще танцува пред вратата ви, ще краде бебета посред нощ от люлките.
Крави и овце ще се съешават.
Деца с белега на сатаната на челата си.
И всичко това заради чужденците д-р Скинър и г-ца Гимбъл.
АД! ОПАСНОСТ!
Дръжте се за мъжете си, не изпускайте жените си от поглед.
Чакат ни изпитания и раздори.
О, имаме раздори. - Раздори.
И изпитания. - Изпитания.
Да не говорим за метисацията. - А, дори не я споменавай.
Да се помолим на Бог. - На Бог.
Дано ни спаси скоро. - Спаси ни скоро.
Защото в Шмигадун ни чакат изпитания и раздори!
Раздори, раздори, раздори.
Раздори, раздори.
Не ви чувам!
Раздори, раздори, раздори.
Обичам града.
Знаете, че моят прапрадядо е основал Шмигадун.
Когато дошъл на този прекрасен къс земя, той казал: "Тук няма да ни намерят".
Но ме боли. Много ме боли
да гледам как нашият град пропада пред очите ни.
Подадох сигнал пред кмета, но умът му блуждае другаде.
В гащите му!
Бедната му жена е така засрамена, че се е скрила вкъщи. Този път нарочно.
Извинявай, Флорънс!
Шмигадун има нужда от нов кмет.
Но кой да е той?
Кой притежава моралната сила, традиционните ценности,
добрия старомоден американски же не се куа
да се опълчи на двамата чужденци?
Милдред Лейтън за кмет! - Не мога.
Милдред Лейтън за кмет! - Не.
Милдред Лейтън за кмет!
Добре, съгласна съм.
Време е да гласуваме. - Да гласуваме.
Гласувайте за Лейтън. - Гласувайте за Лейтън.
Само тя ще спаси града от сатаната. - Спаси ни сега.
Дано тя... - Дано тя...
...ни спаси скоро. - ...ни спаси скоро.
Чакат ни раздори и изпитания.
Раздори и изпитания.
Скръб и ужас.
Раздори и изпитания.
В Шмигадун.
ЛЕЙТЪН ЗА КМЕТ
Извинявай, Пийт!
Напиши 500 пъти "Няма да шпионирам".
Не ставай, докато не приключиш. Ясна ли съм?
Възмутително.
Хей, ще ми дадеш ли молива си?
Какво стана на пикника според теб?
Защо сестра ти така се вбеси?
Тя е загадка.
Така ще стане два пъти по-бързо.
Я да видим.
Мамим!
Не, не те уча да мамиш. Това е правилото от "Въздушният Бъд".
Боже. Нали тук има филми?
Кинотеатър?
Да. Гледах един в кинематографа.
Един мъж караше колело и сякаш беше пред нас.
Чудесно. "Въздушният Бъд" е за едно куче,
което играе в баскетболния отбор на една прогимназия,
защото нищо в правилника не забранява това.
Значи не мамим, просто се възползваме от пропуск.
Еха, благодаря!
Карсън, аз просто...
Не искам да си мислиш, че не бива да се трудиш здраво.
Или че "Въздушният Бъд" е хубав филм. Не е като "Велосипедистът".
После отстраняваш въглерода от разтопената стомана,
докато постигнеш сплав, която поддържа микроструктурата.
Веднъж варих супа в кошчето от неръждаема стомана. Дълга история.
Така спасих Деня на благодарността. Благодаря.
Исках само да кажа,
знам, че е откачено Хорхе да предпочете мен пред теб.
Ти можеш да имаш всекиго.
Алфред Хичкок би отказал и пай, за да може да те тормози.
Любовта е странна.
Постоянно се случва, скъпа.
Властните мъже не устояват на прислугата.
Благодаря за разбирането.
Вече се чувствам по-добре.
Целият ми живот е такъв.
Чакай. Имаш песен?
Изненадващо е. Ти си второстепенен ге...
Чакай. Раницата ми, защо...
Веднъж ухажвах швед на име Бьорн. Прислужница му носеше ликьор.
Този Бьорн, оказа се, по порно с прислужници падал си.
Планът ми да се оженим се изпари.
Аз съм красива и умна.
А никога, никога не получавам желания мъж.
Позволено ли е да пееш, докато шофираш?
Тексаски търговец на говеда девойка нае чорапите да му замрежва.
До бурен флирт чорапите доведоха, аз се озовах с празни ръце.
Във всяка връзка се раздавам,
а никога, никога желания мъж не получавам.
Влюбих се в ролса от 1930 г. на Коул. Мечтаех невеста да му стана.
Но когато се оказа, че шофьорът му е жена, те ме извозиха.
Как така още върви?
Това проклятие май няма край.
Сега пък моят доктор си има сестра.
Най-лошото е, че тя иска да се изпаря,
сякаш съм кипяща вода.
Дано добре сте се повеселили,
защото с теб свършено е, мила.
Този път, мила, о, този път, мила,
да, този път, мила,
мъжът ще е за мен.
Какво правиш?
Слизай.
Това от неръждаема стомана ли е?
Не ми се подмазвай. Искам Хорхе. Обичам го.
Писна ми да слушам колко съм възпитана, защото се оттеглям.
Слизай от колата!
Не си и помисляй да се връщаш.
Ама не може така. Аз не съм лошата.
Ти съсипа годежа ми и унищожи бъдещето ми.
Затова си лошата.
Не беше посочено изрично, но мисля, че си нацистка.
Естествено, че съм нацистка.
Може ли да си взема рани...
Ще ми обясниш ли какво става?
Става това, че те излъгах.
Излъгах всички. Но най-вече Карсън.
Аз не съм му сестра.
Аз съм му майка.
Ема.
Не биваше да се случва.
Бях много млада и родителите ми ме изгониха.
Озовах се в родилно отделение за непокорни момичета,
макар изобщо да не бяхме такива.
А когато Карсън се роди,
казах на всички, включително и на него, че ми е брат.
Не можех да позволя Милдред Лейтън и дружките й
да злословят по негов адрес, ако знаеха истината.
Но ти я знаеш сега.
Ще разбера, ако това означава, че между нас е свършено.
Това не променя чувствата ми, Ема. Ни най-малко.
Карсън.
Казах ти да не ставаш от стола, докато не приключиш.
Не може да... - Излъгала си ме. Лъжкиня!
Не, Карсън.
МЕЛИСА
Изгуби сърцето ми.
Дадох ти сърцето си, а ти го изгуби.
Сигурна ли си, че не ти го върнах? Провери си в раницата.
Защо тогава твоето е у мен?
Може би аз съм лошата.
Не, това да не е балет?
Не, не, без балет. Ясно?
Балетът е дразнещ и глупав. Забавя всичко.
Никой не обича балет. Никой.
Аз просто... Нямам време за това. Трябва да се върна в Шми...
Всъщност, не. Не е необходимо.
Там няма нищо за мен.
Няма причина да съм където и да е.
Най-добре да съм никъде.
Карсън! Карсън! Карсън!
Я виж ти!
Цял живот бродя из тези гори,
а за първи път попадам на 180-сантиметрова змия.
По-точно 183 см. Индекс на телесната маса 19.
На ти, задето ми открадна момичето.
Тя вече не е с мен, а с д-р Лопес.
ДЖОШ
Ще има неонови табели, задимени стаи,
билярдни зали и уличници,
похотливи жени, раждащи извънбрачни деца,
хулигани, ръсещи цинизми.
Самият дявол ще танцува пред вратата ви, ще краде бебета посред нощ от люлките.
Крави и овце ще се съешават.
Деца с белега на сатаната на челата си.
И всичко това заради чужденците д-р Скинър и г-ца Гимбъл.
Дръжте се за мъжете си, не изпускайте жените си от поглед.
Чакат ни изпитания и раздори.
О, имаме раздори. - Раздори.
И изпитания. - Изпитания.
Да не говорим за метисацията. - А, дори не я споменавай.
Да се помолим на Бог. - На Бог.
Дано ни спаси скоро. - Спаси ни скоро.
Защото в Шмигадун ни чакат изпитания и раздори!
Време е да гласуваме. - Да гласуваме.
Гласувайте за Лейтън. - За Лейтън.
Само тя ще спаси града от сатаната.
Спаси ни сега.
Дано тя... - Дано тя...
...ни спаси скоро. - ...ни спаси скоро.
Чакат ни раздори и изпитания.
Раздори и изпитания.
Скръб и ужас.
Раздори и изпитания.
В Шмигадун.
Превод на субтитрите Емилия Николова