לורן מייקלס מציג
- שלוש שנים ותשעה חודשים לפני שמיגדון -
האם הוא פתח את הקופסה?
לא אמרת לי שיהיו אנשים עירומים.
לא ידעתי. דייב לא הזכיר את זה.
אוי, לא. דייב יופיע בעירום?
הדמות שלי נקראת "מחפש האמת הבלתי מוגן",
אז נראה לי שכן.
אני לא מסוגל לראות את דייב עירום.
בטח שכן, אנחנו רופאים.
אני מנתח ברכיים. זה מעבר לדרגת השכר...
זה דייב.
לנטוש.
כי איני יודע מה יש בפנים.
סליחה.
-תסלחו לי.
סליחה. -שקרנית.
אני מנסה. -קדימה, תזדרזי.
תלכי על קצות האצבעות.
- תיאטרון החדר הבודד -
אלוהים.
וואו.
זה יפהפה.
היי! תפסתי אותך.
אני אוהבת אותך.
אני מצטערת.
זה... אני לא רוצה שתרגיש לחץ.
חוץ מזה, מוזר להגיד את זה בערב שבו ראינו את הפין של דייב, אז אולי...
גם אני אוהב אותך.
אני מצטערת.
אני נפגשת עם הורים בימי חמישי בין שלוש לחמש.
מזל שאני לא הורה.
ג'וש סקינר. ד"ר ג'וש סקינר.
אני יודעת מי אתה.
אתה האיש ששבר את לבה של בטסי מקדונו המסכנה,
ואז חצה את הגשר עם כל אישה בעיירה
בניסיון פתטי למצוא רעיה.
ואיך זה הסתדר לך? מצאת מישהי טובה?
אני עדיין מחפש.
אנא, אל תבזבז את זמנך בחיפושים כאן.
אני לא אחצה את הגשר איתך גם תמורת 100 דולר.
למען האמת, אני מחפש מקום ללון בו.
שמעתי שיש חדר פנוי מעל לבית הספר.
שמעת לא נכון.
כעת, אם לא אכפת לך, יש לי דברים חשובים יותר לעשות.
אז מילדרד לייטון דיברה גם איתך.
מילדרד לייטון?
היא זרקה את החברה שלי... את האקסית שלי ואותי מהפונדק,
ושאר תושבי העיירה פוחדים ולא מוכנים לשכן אותנו.
אוף, האישה הזו היא מטרד.
היא תמיד תוחבת את האף,
מנסה להגיד לי מה ללמד בכיתה שלי.
היא לקחה את הספר על פרחי בר ומחקה את כל האבקנים.
אז יש לה בעיה גם איתך.
כן, לא מפתיע.
אז מה הסיפור שלה? היא שולטת בעיירה?
פחות או יותר, אבל היא לא שולטת בי.
אני יכול לחשוב על דרך נהדרת להוכיח את זה.
אני מניחה שאני זקוקה לשיפוצניק כאן.
בתמורה לחדר.
אה, כן. שיפוצניק.
אני סופר מיומן. תליתי את כל התמונות בדירה שלי בתוך שעה.
מדדתי הכול בעיניים. זה מרשים למדי.
בטח הרגשת גברי מאוד.
אתה יכול להתחיל מחר בתשע בבוקר.
כעת, אם תסלח לי, יש לי עבודה.
הבנתי.
תודה.
תגיע בשמונה. -אין בעיה.
אלה הציפיות שלי מאחות.
חריצות, משמעת ונכונות לציית לכל הוראותיי כלשונן.
בהחלט.
אז ד"ר לופז, היו לך אחיות רבות?
אכן.
עכשיו אני רוצה להראות לך את הציוד שלי.
לזה קוראים מקב של מיילדות.
באמת? זה נראה כמו משהו שמשתמשים בו כדי לאכול לובסטר.
אבא?
אני מצטער, בן. רק רציתי לקחת משהו.
מה לקחת?
מה זה? תראה לי.
אבא, זה חומר סיכה לניתוחים. בשביל מה אתה צריך את זה?
זה פרטי. -לא כשמדובר בחומר הסיכה שלי.
בחייך. תן להם לקחת את זה.
ועכשיו עודדתם את האחות החדשה לקרוא תיגר על הסמכות שלי.
בסדר. אימא שלך ואני מרגישים מאוהבים,
ובפעם האחרונה זה ממש עזר, אז...
אבא, יש כאן גברת. -אני בסדר.
אתם זקנים מדי בשביל אקט האהבה. זה בלתי הולם.
תחזיר את זה למקום מיד.
אני מתנצל. תגלי שאני לא אוהב הפרעות.
ד"ר לופז, אני מצטערת, אבל... -גברת צעירה, אמרתי שאני לא יכול לעזור לך.
אבל אני... -ננסי!
אם את נחושה ללדת מחוץ לנישואים, זאת בעיה שלך.
אבל לא יהיה לי שום קשר לזה. כעת אנא, תצאי מהמשרד.
רגע, מה?
מה לא בסדר איתך?
אתה לא יכול לגרש את הבחורה.
זכותי המלאה לבחור את מי אקבל כמטופל.
אבל אתה הרופא היחיד בעיירה.
התגלות.
ה-ת-ג-ל-ו-ת. התגלות.
כל הכבוד, זאניטה.
טומי, המילה שלך היא "קתרזיס".
קתרזיס. ק-ת... -היי!
ילדים, תגידו בוקר טוב לשיפוצניק החדש שלנו, ד"ר סקינר.
בוקר טוב, ד"ר סקינר.
היי, ילדים.
מה העניינים.
אז איפה להתחיל?
הדלת של ארון הציוד תקועה זה שבועות.
על זה.
טומי, הבה נמשיך.
המילה שלך היא "קתרזיס". -גברת טייט?
כן, זה ממש תקוע. יש לך מטלות אחרות?
אז אתה פשוט מוותר?
לא, אני לא מוותר. אני רק עובר למשהו אחר.
אז, מוותר.
ילדים, מה יש לשייקספיר לומר על זה?
"פחדנים מתים פעמים רבות לפני מותם,
האמיץ טועם את טעם המוות רק פעם אחת."
שייקספיר. חד אבחנה, ומבטא זאת בצורה כה נפלאה.
מה זה אומר בכלל?
זה אומר שבחירה בדרך הקלה לא משתלמת אף פעם.
בוא נראה איך אוכל להסביר את זה.
אוי, ברצינות, אין צורך בהסבר מוזיקלי. הבנתי.
"כאשר יש לך משימה לבצע אתה חייב לנסות בכל כוחך
השמחות המשמעותיות ביותר בחיים ניתנות לבנות ולבנים
שמסיימים את מה שהם מתחילים
כשהם ניצבים בפני עבודה המשתמטים ישתמטו כי
זה כבר לא כיף
אבל הבחורים שלהם העולם כולו מוחא כפיים
הם הבחורים שמתמידים עד שהמשימה מושלמת..."
כן. -"הו, לפעמים תרצה לומר
'לא נותר לי מה לתת'
אבל חיים שחיים אותם בצורה חלקית הם לא חיים..."
תפסיקי. בסדר.
"אז הנה פיסת עצה טובה שאני מחויבת למסור
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך ולהשקיע את כל לבך"
גברת טייט צודקת. איך אפשר לחיות חיים חלקיים?
או להיות חצי חבר?
למה אתה כל הזמן מוותר, ד"ר סקינר?
כן. למה?
- רפה שכל -
היי, תפסיקו לנדנד. זאת דלת.
באמת?
"כאשר יש לך משימה לבצע -כאשר יש לך משימה לבצע
אתה חייב לנסות בכל כוחך -אתה חייב לנסות בכל כוחך
השמחות המשמעותיות ביותר בחיים
ניתנות לבנות ולבנים -לבנות ולבנים
שמסיימים את מה שהם מתחילים -מ-ת-ח-י-ל-י-ם
כשהם ניצבים בפני עבודה המשתמטים ישתמטו
כי זה כבר לא כיף -כ-י-ף!
אבל הבחורים שלהם העולם כולו מוחא כפיים
הם הבחורים שמתמידים עד שהמשימה מושלמת
הו, לפעמים תרצה לומר -הו, לפעמים תרצה לומר
'לא נותר לי מה לתת' -'לא נותר לי מה לתת'
אבל חיים שחיים אותם בצורה חלקית
הם לא חיים -הם לא ח-י-י-ם
אז הנה פיסת עצה טובה שאני מחויבת למסור
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך ולהשקיע את כל לבך..."
אתה לא אוהב לשיר, הא? אני מבין.
אני לא טוב במוזיקה.
"אז הנה פיסת עצה טובה
שאני מחויבת למסור
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך
על אף שהחיים מעמידים אותך במבחן
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך
ולהשקיע את כל
לבך."
ל-ב.
לב!
יש!
למה הם צוחקים? לא קרה שום דבר מצחיק.
- שמיגדון מכירת מאפים רב-דתית -
- מתודיסטים, פרסביטריאנים -
אפשר לפתות אותך במשהו?
על מה אתה ממליץ?
רוב האנשים מעדיפים את ממתק התירס של הלן פריט
או את פאי השופלי של דודה פולי.
למרבה הצער, נראה שאיש לא מתעניין בריבועי הריבס שלי.
אני משוגע על ריבועי ריבס.
באמת? גם אני.
ואני חשבתי שאני היחיד.
טוב, הם בהחלט לא מתאימים לכל אחד.
אני אקח שניים. -נפלא.
קח. אני לא רוצה ליהנות מזה לבד.
תודה.
הווארד, אל תשכח את הדיאטה.
אנחנו לא רוצים להוציא את מכנסי השמן שלך מעליית הגג שוב.
סליחה, מילדרד.
הא! מצאתי אותך!
אל תדאגי, ננסי. לא, באתי כדי לעזור.
אני מניחה שזה האבא?
כן, גברתי. המלח פרדי דריגס.
הו, תודה על השירות שלך.
את בהיריון וגרה בצריף הזה?
הוריי לא רוצים סקנדל.
אבל אל תספרי להם שפרדי היה כאן, בבקשה.
ננסי ואני רוצים להתחתן, באמת.
אבל אימא שלה לא מחבבת מלחים
מפני שאנחנו מקללים כל כך הרבה, לעזאזל. סליחה.
אז אנחנו לא יכולים.
היי. אני לא שופטת אתכם.
אני רק רוצה לוודא שאת והתינוק שלך בטוחים.
באיזה חודש את?
אני לא בטוחה. יש לי שאלות כה רבות ואין לי מושג את מי לשאול.
לדוגמה, מאיפה התינוק יוצא?
אני מרגישה שיש שתי אפשרויות, אבל שתיהן נשמעות מטורפות.
התינוק יוצא מהוואגינה שלך, ננסי.
באמת?
גברתי, אפילו אני לא מדבר ככה.
זה מינוח רפואי, פרדי. אין ממה לפחד.
בואו נראה אם אוכל להקל עליכם.
"ואגינה היא המקום שאליו הפין נכנס
שחלות מייצרות ביציות לכם ולי
אשכים הם המקום שבו הזרע נח
צוואר הרחם הוא המקום שבו הוא יכול לשחות חופשי
החצוצרות הן המקום שבו הם נפגשים
רחם הוא המקום שבו הזרע מתחיל לנבוט
שליה היא מה שהם אוהבים לאכול
עד שהתינוק יוצא היישר מה..."
הוואגינה? -נכון!
כעת, שירו איתי.
"ואגינה -היא המקום שאליו הפין נכנס
שחלות -מייצרות ביציות לכם ולי
אשכים -הם המקום שבו הזרע נח
צוואר הרחם -הוא המקום שבו הוא יכול לשחות חופשי
החצוצרות -הן המקום שבו הם נפגשים
רחם -הוא המקום שבו הזרע מתחיל לנבוט
שליה -היא מה שהם אוהבים לאכול
עד שהתינוק יוצא היישר מהוואגינה..."
איי! בן זונה.
אוי. זו ודאי תחושת הסקינר ששמעתי עליה הרבה כל כך.
היי. רק מנסה לעשות כמיטב יכולתי ולהשקיע את כל לבי.
ובכן, ברור שהדלת גברה עליך.
אולי תנסה לתקוף את ארגז הכלים שוב מחר?
אתה!
אל תירה!
אני לא מתכוון לירות.
כי אתה בא איתי ועם בטסי ברגע זה
לכנסייה כדי להתחתן.
מה?
היי! תקשיב טוב, פטריק מקדוגל מקדונו.
אתה לא תיכנס לכיתה שלי
כשאתה מנופף ברובה ומדבר כמו מטורף.
אתה מבין אותי?
כן, גברתי.
אתה באמת מזלזל כל כך בבתך
שאתה מרגיש צורך לאיים על גברים כדי שיתחתנו איתה?
זה נכון, אבא'לה? -ובכן, חשבתי...
אני לא רואה הרבה חשיבה בראש שלך.
אבל אתה תחזור הביתה ותחשוב על ההתנהגות שלך,
ותניח לבתך לחיות את חייה.
האם זה ברור? -כן, גברתי.
אני יכול לקבל את הרובה שלי?
תקבל אותו חזרה כשאחשוב שלמדת את הלקח. כעת, תסתלק.
תודה.
בטח קשה להיות היחידה כאן עם מוח מתפקד.
אוי, הם לא נוראיים כל כך. הם פשוט שמרנים.
אני מנסה לעודד אותם להיות מודרניים יותר, אבל, אה...
שמעת על חזייה?
נשמע מוכר. -זאת המצאה חדשה ונפלאה
שמשחררת את החזה של האישה מכבלי המחוך.
אני מתה על זה.
אבל ברור שמילדרד והזקנות שלה אסרו את השימוש בהן. זה מגוחך.
מגוחך כל כך. אין כמו חזיות.
אני מניחה שכולנו נראים פרובינציאליים ונחשלים
בעיני אדם קוסמופוליטי כמוך.
אז איך זה במקום שממנו אתה בא? העיר הגדולה.
ובכן...
לא, לא, לא!
אני מצטערת. לא התכוונתי... -אני לא עושה את זה.
טוב, בסדר. אל תספר לי.
שיהיה לך ערב נעים, ד"ר סקינר. -לא...
אז בעתיד, פיט,
בוא נתרחק מסירים רותחים של פודינג תירס, בסדר?
לאור ההיכרות שלי איתך ועם כל הקטע שלך.
איי!
אז את אחות עכשיו. איפה הרופא?
הוא יצא לדוג.
מה אתה רוצה? למה אתה כאן?
אני די... אני...
אתה זקוק לעזרתי. -כן.
באמת? אני לא יודעת אם אתה זוכר,
אבל נפרדנו ואני שונאת אותך.
אני יודע, אני יודע. אבל אין לי למי לפנות. בבקשה.
בסדר. במה מדובר?
טוב, זוכרת כשניסיתי לחצות את הגשר
עם כל אישה בעיירה?
כן, אני זוכרת.
יש אישה אחת בעיירה שהחמצתי. אמה טייט, המורה.
אז אני חושב שהיא כרטיס היציאה שלי מכאן.
אתה תנסה למצוא אהבת אמת עם המורה?
אני לא יודע. אני רק יודע שזה לא מתקדם טוב.
אתמול דיברנו ולפתע פתאום התחילה מוזיקה,
והיא יצאה משם בכעס.
היית אמור לשיר. -אני מניח.
ג'וש, אתה בתוך מחזמר. ככה מחזות זמר עובדים.
כשאתה נרגש מכדי לדבר, אתה שר.
כשאתה נרגש מכדי לשיר, אתה רוקד.
מה קורה כשאתה נרגש מכדי לרקוד?
זה חוזר לדיבורים?
כי אני מרגיש שזה המקום שבו אני נמצא.
תשמעי, חייבת להיות דרך אחרת. את מבינה במחזות זמר.
יש לך טיפים? למשל, באיזה מחזמר אני נמצא.
אני נקרעת בין רצון אמיתי לא לעזור לך
לרצון אמיתי להשוויץ בידע הרחב שלי.
לעזאזל. בסדר.
היא מורה שמגדלת ילד קטן. זה מתאים מאוד ל"איש המוזיקה".
ומי אני אהיה במחזמר הזה?
הרולד היל. נרקיסיסט חסר מוסר שצריך להשתנות.
בסדר. -או שזה "המלך ואני".
בזה אני... -נרקיסיסט חסר מוסר
שצריך להשתנות.
טוב, עכשיו אני מרגיש שזאת רק הדעה שלך עליי.
אתה תצטרך לשיר, ג'וש. -לא יקרה.
אז מה איש המוזיקה עשה כדי לכבוש את לבה של המורה במחזמר?
הוא נתן לאחיה הקטן חצוצרה. -למה?
למה "שיפופי"? אני לא יודעת. אתה חייב לדעת את כל העלילה?
כמה זמן יש לך? -לא משנה.
חצוצרה. אח קטן. הבנתי.
אני חושבת שזה קצת יותר מזה. -האחות מליסה!
האחות מליסה! -אני ד"ר.
אני חושבת שאני יולדת!
אה, בסדר. תיכנסו. בואו נעשה את זה.
אבל ד"ר לופז... -שד"ר לופז ילך להזדיין.
נעלה אותך על השולחן.
בסדר.
מה אתה עושה?
הנחתי שתצטרכי עזרה.
כן.
זה היה מדהים.
את היית מדהימה. -לא.
היית מדהימה. -טוב, נכון.
אבל אם להיות הוגנת, העובדה שאנחנו בתוך מחזמר הפכה את זה לקל.
זאת פעם ראשונה שתינוק יוצא יבש לחלוטין.
כן, זה היה מוזר.
אבל עזרת לי מאוד, אז תודה.
שמחתי לעזור.
אני מניחה שמוטב שתלך לחפש חצוצרה.
כן. נכון.
בהצלחה.
בהצלחה גם לך. -תודה.
- תעודת לידה שם: פרדי ג'וניור -
זה נכון מה ששמעתי?
יילדת את התינוק של ננסי בניגוד להוראותיי?
כן, כי אני רופאה.
באמת. ואתה יודע מה רופאים אמורים לעשות?
לעזור לאנשים.
לא הייתה לך זכות לעשות את זה.
זאת המרפאה שלי ואני קובע את החוקים.
אפרופו, איך השפופרת הזאת הגיעה לארונית הלילה של הוריי?
נתתי אותה להם.
אין לך גבולות. אין בך הגינות.
אין בי הגינות?
אתה סירבת לטפל באישה בשעת צרה.
אני מצטערת. לא אכפת לי שאתה נאה עד כדי גיחוך.
אתה פשוט טועה. בנוגע לננסי,
להוריך, לכול.
אם ההורים שלך רוצים לעשות סקס, תן להם לעשות סקס.
למעשה, אתה יודע מה?
אני לא רק אמשיך לעודד את הוריך לעשות את זה,
אני אלמד אותם דרכים שיהפכו את חיי המין שלהם לטובים עוד יותר.
כל תנוחה ב"קאמה סוטרה".
עונג לשם עונג.
ולסיום, למרות רצונך, הם ייהנו מהחיים.
התכנסנו כאן היום כדי להיפרד
מד"ר לופז הזקן,
שעזב אותנו במפתיע השבוע
בעקבות ביצוע של מה שנקרא
"האקלבאק מצרי".
כולנו ודאי חשים עצב,
אבל נראה שמשפחת לופז סבלה די והותר.
רק לפני שנתיים עמדתי כאן והספדתי
את אשתו היקרה של חורחה, נורמה.
אז מה עושים כאשר החיים מנחיתים עלינו טרגדיה כזאת?
כאשר אהבת האל רחוקה כל כך?
והתקווה כה מרוחקת?
היי. -היי.
את בסדר?
זה קרה באשמתי.
אני עודדתי אותו להרחיב את הרפרטואר המיני שלו.
התקף הלב היה מתרחש בכל מקרה.
את יודעת את זה, נכון? הוא רק היה רדום.
אדם חכם אמר פעם... -אני מניחה.
אז זה הרופא שלך, הא?
הוא נאה למדי. יחסית לגילו.
איך הולך עם המורה שלך?
אני לא מוצא חצוצרה.
אני עדיין לא מבין איך זה יגרום לה להתאהב בי.
תשמע, רומנטיקה במחזות זמר לא תמיד הגיונית. בסדר?
לכן הם מניחים בדרך כלל לשירים לספר את העלילה.
אני לא שר.
האם אנחנו באמת חיים את חיינו במלואם?
האם יש לנו את האומץ ללכת תמיד בעקבות לבנו?
והאם אנחנו משתמשים בכל מה שהאל בירך אותנו בו?
הוא מעלה נקודה מצוינת, הא? על ללכת בעקבות הלב.
הייתי רוצה, באמת, אבל...
כי השהייה הקצרה שלנו כאן בכדור הארץ היא מתנת האל.
והוא לא היה רוצה שנבזבז אף רגע ממנה.
את יודעת מה?
את צודקת.
אדם חכם אמר פעם, "הכוכבים תמיד זוהרים...
אבל לא רק בלילה..." -לא, לא התכוונתי ברגע זה.
כומר, יש משהו שברצוני לומר.
כמובן, מר ראש העיירה.
הכומר צודק.
החיים יקרים, ואסור לבזבז אף רגע.
אז...
יש משהו שאני רוצה לומר זה שנים...
אבל לא היה לי את האומץ.
פלורנס,
יקירתי, אני אוהב אותך כל כך.
אבל...
אני הומוסקסואל.
מה?
"אני הומוסקסואל
זה כבר לא נרמז בין השורות
אני נמשך לגברים
לא אליכם, אתם משעממים
אבל אני הומוסקסואל"
פלורנס, חכי!
היי, קרסון. -היי, ד"ר סקינר.
יש לי משהו קטן בשבילך.
מה זה?
זה קאזו.
ואני יודע שאתה מעדיף חצוצרה, אבל אין חצוצרות בעיירה.
חוץ מזה, קאזו הרבה יותר טוב
כי לא צריך ללמוד או להתאמן.
אתה רק מהמהם לתוך זה ובוקעת מוזיקה.
הילדים האחרים ילגלגו עליי.
למה אתה אומר את זה? -כי הם תמיד מלגלגים עליי.
אני מנודה. אני פשוט לא משתלב.
אני מכיר את ההרגשה, חבר.
באמת? -בטח.
כשלמדתי בבי"ס לרפואה, גם אני לא השתלבתי.
לא היה אף אחד כמוני בכל הקבוצה.
ואם לומר את האמת, הרגשתי בודד למדי לפעמים.
אבל אתה יודע מה עשיתי? אמרתי, "שילכו להזדיין".
"שילכו להזדיין"?
הבנתי שלא משנה מה הם חושבים.
רק מה שאני חושב משנה.
אז עבדתי קשה, הפכתי לרופא
ועכשיו יש לי אין ספור חברים.
ביניהם כרמלו אנתוני, שהוא שחקן כדורסל מפורסם,
שטיפלתי פעם בברך שלו וסידר לי כרטיסים ליד הפרקט.
והכרטיסים האלה עולים 2,500 דולר לאחד.
ואו! -בדיוק. אז קדימה.
תנסה.
כן.
וואו! הצלחתי! יצרתי מוזיקה!
אחות! אחות! -כן?
ד"ר סקינר נתן לי את הדבר הכי מדהים אי פעם!
קאזו! תסתכלי, אני יכול ליצור מוזיקה.
נהדר!
לכל הרוחות, זה הצליח.
ד"ר?
אתה בסדר?
הו, מליסה. אני מתנצל, עמדתי כאן וחשבתי.
זה היה חתיכת יום.
לא ידעתי על אשתך.
צר לי כל כך. בטח אהבת אותה מאוד.
כן, אהבתי אותה.
ואני רוצה שתדע שצר לי מאוד על אבא שלך.
אני מרגישה שאילולא אני, הוא היה עדיין חי.
לא, לא. מליסה, אל תאשימי את עצמך.
לעולם לא.
בזכותך, רגעיו האחרונים היו מלאי שמחה. ואהבה.
לא בזכותי. לא.
אני ד"ר חורחה סבסטיאן פדריקו לופז,
פרפקציוניסט שתלטן שלא מאפשר לאנשים להיות מי שהם.
אני שונא את זה בעצמי. שונא את זה.
טוב, יש גם היבטים חיוביים לתכונות הללו.
זה מה שסיפרתי לעצמי.
ובינתיים, אמללתי את האנשים שאהבתי.
אבל אז את הופעת, התייצבת מולי, אמרת את דעתך.
כן, בהתחלה שנאתי את זה,
אבל עכשיו אני מבין...
שאת צדקת.
ואני טעיתי. בכול.
זה הדבר הכי סקסי שגבר אי פעם אמר לי.
שינית אותי, מליסה.
תודה.
איך זה עובד בכלל?
הצלחת?
לא.
אני השיפוצניק הכי גרוע אי פעם.
אני כאן שבוע, לא תיקנתי דבר.
מלבד קרסון.
תודה שהושטת לו יד.
היה לו קשה מאוד לגדול בלי אימא או אבא.
ניסיתי להחדיר בו את הדברים החשובים בחיים.
אתה יודע, חמלה, יושרה, שתמיד צריך להיות דבר שלישי.
אבל ברור שישנם דברים רבים שמנעתי ממנו.
היי, אל תחמירי עם עצמך.
הוא ילד נפלא, וזה בזכותך.
אנשים רבים בעיירה יחלקו עליך.
למי אכפת מה הם חושבים?
את טובה יותר מכולם גם יחד.
ג'וש סקינר.
אתה לא הגבר שחשבתי שאתה.
ד"ר?
מליסה, מה שראש העיירה עשה היום עורר בי השראה.
אני יודע שזה פתאומי, אבל אני לא רוצה לבזבז רגע נוסף.
"לפתע אני מוצא את עצמי שוכח
את כל הדברים שקיפצו בתוך מוחי
לפתע אני רוצה לתכנן חתונה
על אף שאני יודע שזה טירוף מוחלט
אין טעם לנסות להסביר את זה
מה, איפה, למה, מתי ואיך
אני רק יודע שלפתע אני אוהב אותך
ולפתע זה הדבר היחיד שחשוב עכשיו..."
אמה... -אם זה נראה פתאומי, זה אכן כך.
אבל אחרי מה שקרה היום בהלוויה,
אני מרגישה שזה לא בסדר להחזיק את זה בפנים.
"לפתע נראה שאני לא המורה.
ויש לי עוד כל כך הרבה ללמוד
לפתע אני רוצה לקרוא לכומר
וזאת מחשבה מהסוג שבעבר בזתי לה
אין טעם לנסות להסביר את זה
מה, איפה, למה, מתי ואיך
אני רק יודעת שלפתע אני אוהבת אותך
ולפתע זה הדבר היחיד שחשוב עכשיו
אין טעם לנסות להסביר את זה
מה, איפה, למה, מתי ואיך
אני רק יודעת שלפתע אני אוהבת אותך
ולפתע זה הדבר היחיד שחשוב
עכשיו"
"כאשר יש לך משימה לבצע -כאשר יש לך משימה לבצע
אתה חייב לנסות בכל כוחך -אתה חייב לנסות בכל כוחך
השמחות המשמעותיות ביותר בחיים
ניתנות לבנות ולבנים -לבנות ולבנים
שמסיימים את מה שהם מתחילים -מ-ת-ח-י-ל-י-ם
אז הנה פיסת עצה טובה שאני מחויבת למסור
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך ולהשקיע את כל לבך
אז הנה פיסת עצה טובה
שאני מחויבת למסור
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך
על אף שהחיים מעמידים אותך במבחן
אתה תמיד חייב לעשות כמיטב יכולתך
להשקיע את כל
לבך -ל-ב-ך!"
תרגום: גיא רקוביצקי