לורן מייקלס מציג
- שנה ושלושה חודשים לפני שמיגדון -
- מר וגברת -
ותודה לשושבינות המדהימות שלי על שהגיעו לכאן,
לאליאנס, נברסקה, לחתונה הרחוקה שלנו.
ולסיום, אני רוצה להרים כוסית לכבוד סבא וסבתא פרוימסון
על כך שהראו לי איך אהבת אמת אמורה להיראות.
לפני 50 שנה הם יצאו לטיול והמשיכו הישר לבית המשפט.
הם פשוט ידעו.
סבא שלי קרא לזה "תחושת הפרוימסון".
ואדי, אני מרגישה את תחושת הפרוימסון כלפיך.
טוב, שושבינות, הגיע הזמן לרקוד.
אני לא מכירה את השיר הזה. ניקול לא הזהירה אותי מזה.
יש הוראות בשיר. תקשיבי להן.
"ימינה, ימינה, שמאלה, ימינה
שמאלה, ימינה
"שמאלה, שמאלה
צעד קדימה, ימינה..."
וכעת, הגיע זמנם של בני זוגן של השושבינות
להצטרף לבנות על רחבת הריקודים.
בסדר. -בואו נסיים את זה.
"ימינה, ימינה, שמאלה, ימינה
שמאלה, ימינה, שמאלה, שמאלה
צעד קדימה, ימינה, ימינה..."
את טובה. רוקדת נהדר.
-"צעד קדימה, שמאלה, שמאלה..."
היה יכול להיות נחמד אילו היינו רוקדים יחד.
אני יודע, אבל ריקוד שורות, חתונות, כל ה...
את יודעת כמה אני שונא את זה.
כן, אבל השארת אותי שם לבד שזה משהו שאני שונאת.
אני מצטער.
אני אוהב אותך. את יודעת את זה, נכון?
כן, אני יודעת.
אז ניקול ואדי נשואים עכשיו.
כן. כן, מטורף.
אפילו שהם התחילו לצאת שנה אחרינו.
בסדר. מה שלושת הגדולים של הערב?
שלושת הרגעים הכי גרועים של הערב. קדימה.
בסדר. מספר אחת. כשסבא של ניקול השתכר כל כך
שהוא התחיל לרקוד עם עץ.
אי אפשר להתכחש לתחושת הפרוימסון. באמת...
מספר שתיים. אני חייבת לבחור ברגע שבו הבחורה יצאה מתא הצילום
יחפה, מחזיקה שיפוד של טלה. -כן.
היא לא החזיקה שיפוד כשהיא נכנסה לשם.
ומספר שלוש, הבחירה של התקליטן ב"קווים מטושטשים"
לריקוד של האבא עם הבת.
הקווים בין אבות לבנות ברורים למדי.
פונץ' גברים ארור.
בוקר טוב, אור שמש.
היי! תודה רבה על ליל אמש.
היה ממש כיף. אז נתראה?
הי הונק.
לאן את הולכת מהר כל כך? לא תישארי לארוחת בוקר?
וואו.
זה הרבה. ממש השקעת.
זה מה שעושה בחור כשהוא מוצא את האחת.
את המה?
"את אילפת אותי
הבחור כבר לא חופשי
רופאה מהעיר ניו יורק
חייכה אליי בעיניה היפות
עכשיו אני מכור וזה מסחרר אותי
את אילפת אותי"
אז מה את אומרת? את מוכנה להתחתן איתי?
דני, לא.
זה מחמיא לי, אבל אני... זה היה קטע של לילה אחד.
בנוסף, אתה יודע, לג'וש ולי הייתה רק מריבת אוהבים קטנה,
עשינו כמה טעויות, טעויות לוהטות מאוד.
אבל אני חושבת שאנחנו נשלים.
אז, כן.
אני אתחפף לי מכאן.
ואתה תוכל לחזור להיות בן הבלייעל של העיירה.
"אבל חכי!
איך עובד קרנבל מרושש כמוני
יצליח לפרנס את כלתי האורבנית והיומרנית החדשה
עם ילד שיגיע בקרוב?"
וואו, בסדר. אני לא הכלה שלך.
ואין צורך לדאוג בגלל תינוק
כי יש לי מכשיר קסום שנקרא התקן תוך-רחמי.
"כי אם הוא בן, הכול יהיה בסדר
אבל מה אם מדובר בבת?
בת מעודנת, עדינה, לובשת ורוד עם תלתלים?
זה ישנה הכול"
אבל זה ישנה משהו? באמת? ושוב, אני לא בהיריו...
"לכן אני נשבע שמיום זה ואילך
אני אשיג קצת כסף, בדרך כלשהי, איכשהו"
שילמתי לעמית כדי שיחדיר התקן מנחושת בצורת טי לתוך הרחם שלי
כדי למנוע השרשה...
"אני חייב להשיג כסף איכשהו ואין דרך להרוויח אותו"
תשכח מזה.
"אז אני איאלץ לגנוב אותו או אפילו לקחת אותו"
שניהם אותו הדבר.
"לסחוב או להרים, לשדוד או להחליף
לפלח או לגזול
לתחמן או לכייס..."
- בית השעשועים -
- ארץ האושר -
בואו! -היי. מישהי מכן ראתה את ג'וש?
תראי את הטבעת! תראי את הטבעת!
בנות, אני גאה להכריז שמעתה ואילך,
אתן יכולות לקרוא לי גברת ד"ר ג'וש סקינר.
הי הונק.
מל, בואי הנה.
חתיכת חמור. אתה מאורס?
אחרי כל התמוטטויות העצבים שעברת
בכל פעם כשביקשתי כבדרך אגב לראות טבעות? באינטרנט?
הוא רצה לירות בי.
מה? מי?
האיכר. אבא של בטסי.
הוא כיוון רובה ציד כמו של אלמר פאד לפרצוף שלי
והכריח אותי להציע לה נישואים בו במקום. לא הייתה לי ברירה!
זה לא מצחיק!
זה דווקא די מצחיק.
ואגב, הבחורה הזו הרבה יותר צעירה ממה שהיא נראית.
כן, ניסיתי להזהיר אותך.
לא ראית את "צלילי המוזיקה"? ליזל בת 16, עוד מעט 29.
והוא רופא!
תפקידי הנשים שטחיים כל כך במחזות זמר מוקדמים.
רק רגע.
מה?
הארווי, מה קורה כאן?
אני ממש מצטער, גברת מליסה.
הן הופיעו לפתע פתאום והכריחו אותי לפנות את החדרים שלכם.
מי זה "הן"?
ובכן, זה, זה...
זה אנחנו.
האזרחיות המודאגות של "האימהות נגד העתיד".
"האימהות נגד העתיד"?
אז אתן מתנגדות לחלוף הזמן?
אנחנו מתנגדות לכך שעירוניים כמוכם
יזהמו את העיירה שלנו בדרכיכם האורבניות.
מוצג א': הלכת ליער עם נערה תמימה וגרמת לה לסטות מדרך הישר.
מה? לא, לא נכון. לא קרה דבר.
ומוצג ב': בילית את הלילה עם הנואף הידוע דני ביילי.
וגם במקרה שלי לא קרה דבר.
רק אותו הדבר שקרה במקרה שלו.
ואתה יודע מה?
שנינו מזועזעים מההאשמות המוזרות הללו.
הדבר המזעזע היחיד כאן הוא ההתנהגות שלכם
שכעת מוכרזת רשמית כלא נאותה
על ידי "האימהות נגד העתיד".
לפיכך אף אחד, אף אחד בשמיגדון, לא ייתן לכם ללון אצלו.
והארווי, אל תחשוב אפילו לתת להם לחזור אחרי שאעזוב.
אני קוראת אותך כמו ספר.
רגע, לספרים יש עמוד שדרה.
שיהיה לכם יום נעים.
בואו נלך, בנות.
אז את ואיש מהקרנבל באמת...
למה? -למה השתתפת במכירת הסלים?
אני...
טוב. תקשיבי, שנינו עשינו טעויות. -כן.
אז בואי נמשיך הלאה.
עלינו להתמודד עם עניינים חשובים יותר.
לדוגמה, שיירו בי למוות.
זה לא יקרה, ג'וש.
אנחנו בתוך מחזמר, בסדר? איש לא נהרג במחזמר.
חוץ מאשר ב"אוקלהומה!" וב"קרוסל".
וב"דרום פסיפיק". הלו, "סיפור הפרברים".
זה נשמע לי כמו כל מחזות הזמר.
אז אני מת, אין לנו איפה לגור ואנחנו תקועים כאן לנצח.
לא, לא נכון. טוב, זה מה שנעשה.
אתה תלך להיפרד מבטסי.
האיכר לא יירה בך.
אני אחפש את ראש העיירה ואבקש ממנו לעזור לנו למצוא מקום אחר ללון בו.
ומה אז?
ואז... אנחנו חכמים, הצלחנו לצאת מ"איקאה".
נמצא דרך לצאת מכאן.
בסדר.
נשמע טוב.
אני אעשה את זה.
אתה תהיה בסדר, אני מבטיחה.
היי, בטסי.
היי לך. ותקרא לי גברת ד"ר ג'וש סקינר.
הו, בטסי.
אז, אנחנו צריכים לדבר על משהו.
מה אתה אומר. כלומר, צריך לתכנן תוכניות כה רבות.
אני רק...
אני כבר מתה להיות נשואה.
כן, זה ברור למדי. אבל יודעת מה?
את עדיין צעירה. כמה צעירה, לא נדע לעולם כנראה.
אבל כל החיים לפנייך,
כך שאין צורך למהר, נכון?
אבל אם זאת אהבת אמת...
טוב, בטח. אבל...
רק רגע.
מה אם זה נכון?
כלומר, מי יודע מה נחשב לאהבת אמת בשמיגדון, נכון?
אולי את הדרך שלי לצאת.
הדרך שלך לצאת ממה?
- שמיגדון תחזרו במהרה! -
אבל למה אתה נחוש כל כך לחצות את גשר הולכי הרגל עכשיו?
יש לכך סיבה רומנטית כלשהי?
כן, בדיוק.
יש סיבה רומנטית. סיבה רומנטית מאוד.
מה הסיבה?
אני אומר לך ברגע זה. -בסדר.
מהי הסיבה.
כי היא... ממש רומנטית.
זה משהו שבמשפחתי מכנים "תחושת הסקינר".
"תחושת הסקינר"?
כן! אז לפני יותר מ-50 שנה,
סבא וסבתא שלי הלכו לגשר הולכי הרגל המקומי.
ואחרי שהם חצו,
הם המשיכו הישר לבית משפט והתחתנו.
סבא אמר שברגע שחצה את הגשר עם סבתא,
הוא ידע, ללא כל ספק, שזאת אהבת אמת.
זאת הייתה תחושת הסקינר. -נכון.
ואין לפקפק בה, ורק בן למשפחת סקינר יכול לחוש בה.
ולאדם השני אסור לדעת לעולם אם הוא חש בזה או לא.
ד"ר ג'וש סקינר, זה הדבר היפה ביותר ששמעתי בחיי.
נהדר. אז היום זאת מסורת
שבן סקינר חוצה את הגשר עם ארוסתו
כדי שיוכלו לדעת בוודאות שזאת אהבת אמת.
ובכן, יהיה לי לכבוד לחצות את הגשר איתך.
טוב, נשמע נהדר. בואי נעשה את זה. -בסדר.
לעזאזל.
אז חשת בזה? כפי שסבא סקינר חש בזה?
למען האמת, לא.
אני מצטער כל כך, בטסי. -אבל...
אז זאת לא אהבת אמת? אנחנו לא נתחתן?
אני מניח שלא. אני מבולבל בדיוק כמוך.
ארורה תהיה תחושת הסקינר! זאת קללה.
אבא'לה לא יאהב את זה.
כן, אז אולי מוטב שלא נספר לו בינתיים
מתוך התחשבות ברגשות שלו ובחיים שלי?
אבא'לה!
חכי! ברצינות, אל תספרי לאבא'לה!
את תהיי בסדר, בטסי. יש שפע של בחורים בעולם!
אולי חלקם קרובים יותר לגיל שלך!
מה שלא יהיה.
את רק צריכה...
להמשיך לנסות.
אז במה אוכל לעזור לך, יקירתי?
אני מחפשת את ראש העיירה. הוא בבית?
מצטערת, לא. הוא שוב יצא לאחת ההליכות שלו.
הוא אוהב לצאת להליכות.
איך החדרים בפונדק?
אני תמיד משתמשת בחוט ארוך שקשור לידית הדלת.
למען האמת, לכן אני כאן.
מתברר שמילדרד לייטון הביאה לכך שגירשו אותנו
ואמרה לכל תושבי העיירה לא לארח אותנו.
אז קיוויתי שאולי ראש העיירה יוכל להתערב.
אוי, לא.
ראש העיירה לא רוצה להסתבך עם "האימהות נגד העתיד".
אני חושבת שהן מכשפות.
אז איפה אנחנו אמורים ללון?
אני לא יודעת. תלונו בחדר אחד?
אני חושבת. זה עדיין מעט מורכב.
את יודעת, שמעתי שד"ר לופז מחפש אחות חדשה.
והתפקיד כולל חדר וארוחות.
יש לי כישורי יתר לתפקיד אחות. אני רופאה.
אולי ראש העיירה יוכל לעזור לך ברגע שיחזור מההליכה שלו.
הוא משוגע על ההליכות שלו.
לפעמים הוא נעלם למשך שעות ופשוט הולך והולך.
גברת מנלאב, תסלחי לי על השאלה,
אבל כמה את באמת יודעת על בעלך?
זאת שאלה טובה.
הוא גבר שקשה להכיר, כך נראה.
הוא שונה.
"ישנם גברים שאוהבים לריב ולקלל, הם מעשנים, שותים וצועקים
נוטשים אותך עצובה או גרוע מכך, נשארים והופכים את החיים לגיהינום
אבל הגבר שלי עדין, רך וסנטימנטלי
כמו תחרה שמקשטת מתנה בוולנטיין
הוא טיפוס משונה (גם הומוסקסואל)
הגבר הזה שלי..."
אוי, יקירתי.
"ישנם גברים שמדדים הביתה בחשכה, רוצים ארוחת ערב וקינוח
לגברים אחרים יש עיניים שנוצצות בכל פעם כשבחורה עוברת
אבל הגבר שלי אוהב לבשל, מעולם לא תפסתי אותו פוזל
לעבר נערות אחרות צעירות, קטנות או יפות יותר
הוא טיפוס משונה
הגבר הזה שלי"
אני הייתי בדיוק כמוך בתיכון.
"תראי לי גבר עדין או אקספרסיבי יותר
רק הייתי רוצה שבלילות
הוא יהיה מעט יותר אגרסיבי"
הנה זה.
"לפעמים נראה שהוא טוב מכדי להיות אמיתי
כאילו שיש גבר שאני לא יכולה לראות שמשתוקק לפרוץ החוצה
הלוואי שיכולתי לשחרר אותו, כדי שסוף סוף אוכל לראות אותו
את מי שהוא באמת, ולתת לו לזרוח
הוא טיפוס משונה
הגבר הזה שלי"
גברת מנלאב, תמיד תוכלי לתת לבעלך דחיפה קטנה
שתעזור לו לצאת מתוך הקונכייה שלו.
לא. לא אוכל לעשות את זה.
זאת החלטה שלו, לא שלי.
זה בוטל! זה בוטל! ד"ר סקינר ביטל את זה.
קרסון, על מה אתה מדבר?
חכה. מי ביטל מה?
וחוץ מזה, מותר לו להתפרץ לכל מקום?
ד"ר סקינר! הוא ביטל את האירוסין.
ועכשיו בטסי שבורה. זה בוטל! זה בוטל!
וואו. הוא עשה את זה. הוא באמת עשה את זה.
אולי ג'וש מוכן סוף סוף להתחייב לעבוד על הקשר שלנו.
וסבא אמר שכשהוא חצה את הגשר עם סבתא
הוא ידע, ללא צל של ספק, שזאת אהבת אמת.
חי נפשי.
הוא קרא לזה "תחושת הסקינר".
אז מי מכן רוצה לחצות את הגשר איתי?
בואו נזדרז, כי ייתכן שיש או אין איכר שרוצה להרוג אותי.
אני מקווה שזו אני.
לא ידעתי על זה עד לפני 10 שניות,
אבל עכשיו זה החלום היחיד שלי.
בטח, כן. בואו נעשה מזה שיר. למה לא, לעזאזל?
"שמעתי את זה לעתים כה תכופות שאני כבר אדישה לזה
'בואי נחצה את הגשר כשנגיע אליו'
אבל כעת, כשאני עדיין רווקה בגיל 23
יש לי פילוסופיה חדשה
למצוא את הגשר הזה ולחצות אותו עכשיו
למצוא את הגשר הזה ולחצות אותו ברגע זה
שבנות אחרות ימשיכו לחכות, לבזבז זמן, לדחות
למצוא את הגשר הזה ולחצות אותו ברגע זה
למצוא את הבחור -למצוא את הבחור
ולהשיג את הטבעת -ולהשיג את הטבעת
למצוא את הבחור ולהשיג את הטבעת
שבנות אחרות ימעדו בשעה שהן דוהרות לעבר החופה
למצוא את הבחור ולהשיג את הטבעת, טבעת, טבעת
הנה הכלה, הנה החתן בצד השני נפגוש אותם
הנה הכלה, הנה החתן
בצד השני נפגוש אותם בצד השני נפגוש אותם"
אני מצטער. לא נעים לי... נעים ל... ביי.
"זאת לא מטפורה, הו, לא, זה יותר מזה
זה גשר פשוטו כמשמעו
אחות, תתפסי את האדון
תתפסי אותו
זאת לא מטפורה, הו, לא, זה יותר מזה
זה גשר פשוטו כמשמעו"
לא.
"אחות, תתפסי את האדון
תתפסי אותו
תמצאי את הגשר הזה ותחצי אותו עכשיו -זאת לא מטפורה
הו, לא, זה יותר מזה
תמצאי את הגשר ותחצי אותו עכשיו -זה גשר פשוטו כמשמעו..."
הבאה בתור, בבקשה. -"בכל יום שבו את מהססת
הוא עוד יום שבו יופייך דוהה
תמצאי את הגשר הזה
ותחצי אותו ברגע זה..." -טוב, בסדר. כפי שחשדתי.
"תמצאי את הגשר ותחצי אותו עכשיו"
מישהי חייבת להיות האחת!
"תמצאי את הגשר ותחצי אותו, תחצי אותו עכשיו
כל הבנות שמתעכבות בסוף בסמטה מתות
תמצאי את הגשר ותחצי אותו ברגע זה
תחצי את הגשר הזה ברגע זה"
טוב, מי הבאה בתור?
בחייכן, לא ייתכן שניסיתי עם כולן.
באמת? לא נותרה אף אחת?
יש!
בלתי ייאמן. -מל.
זה מה שעשית כל היום?
זה היה ניסוי.
ניסיתי למצוא דרך לחלץ אותנו מכאן.
כוונתך לחלץ את עצמך מכאן?
בזמן שאני מתרוצצת בעיירה ומחפשת לנו מקום ללון בו?
זה כאילו שאתה לא מסוגל לעשות דבר
זולת כל מה שדורש את הכמות המזערית ביותר של מאמץ רגשי.
לפרוטוקול, אני לא יודע איך את מגדירה "מאמץ",
אבל היה קטע ענק עם ריקודים.
שלום, ג'וש. -מל... מל, בחייך.
לא, לא. ברור שכל אחד מאיתנו צריך לדאוג לעצמו.
מל. -לך תזדיין, ג'וש.
שברת את לבה של בתי.
היא סיפרה לאבא'לה! -אתה חשוב כמת.
כן, זה רובה אמיתי.
תחזור לכאן!
איי! הישבן שלי!
סליחה, פיט.
זה מבאס!
ד"ר סקינר?
היי, כומר. סליחה. אתה פתוח או...
ביתו של האל תמיד פתוח. תישאר כמה זמן שתרצה.
עדיף על לחזור הביתה, נכון?
משהו מטריד אותך?
בטח, למה לא?
עברו עליי יומיים קשים כאן, כומר.
אני והחברה שלי נפרדנו,
אחר כך אולצתי להציע נישואים באיומי רובה, ועכשיו נראה שאני תקוע כאן,
כי מסתבר שאין לי שום דרך למצוא אהבת אמת. מה שזה לא אומר.
ובכן, לתנ"ך יש משהו לומר על זה.
"אהבת אמת את כל תישא, את כל תאמין,
את כל תקווה ואת כל תסבול."
במילים אחרות, זה דורש עבודה רבה.
אז זה כנראה לא משהו שתמצא.
זה כנראה משהו שאתה יוצר.
אבל מה אם אני...
מה אם אני לא מסוגל לעשות את זה?
אם זה האיכר מקדונו, תגיד לו שעזבתי את העיירה.
אמה, מה מביא אותך לכאן בשעה כה מאוחרת?
אני מצטערת. לא הצלחתי להירדם. אז עשיתי סדר בארון של קרסון.
חשבתי שהעניים יוכלו להשתמש בזה.
אמה, זה נפלא. היינו זקוקים לעוד חליפות מלחים, תודה.
על לא דבר, כומר. נתראה במכירת המאפים.
כעת, בתשובה על שאלתך, אני מאמין שכל אחד...
מי זו הייתה?
אמה טייט, גברת מורה.
גברת מורה? ומה הכוונה ב"גברת"? היא נשואה או...
לא. אמה הבהירה היטב שאין לה כל צורך להתחתן.
הלוואי שהיה לי את הכוח שלה.
היא לא ניסתה לחצות את הגשר איתי.
היא חייבת להיות האחת.
"אז הנה אני, שוב לבדי
משוטטת ברחובות העיירה לבדי
המצב עם ג'וש הידרדר מדחי אל דחי
אני מניחה שזה הזמן ל..."
כן? -ד"ר לופז?
זה אני. -מי זה, יקירי?
אני מליסה גימבל. באתי בנוגע למשרה של האחות.
אז את מדברת עם ד"ר לופז הלא נכון. רק רגע.
את מחפשת את הבן שלנו.
חורחה, יש לך אורחת.
שלום.
הי הונק.
"תמצאי את הגשר ותחצי אותו עכשיו
תמצאי את הגשר ותחצי אותו ברגע זה
שבנות אחרות ימשיכו לחכות, לבזבז זמן, לדחות
תמצאי את הגשר ותחצי אותו ברגע זה
למצוא את הבחור -למצוא את הבחור
ולהשיג את הטבעת -ולהשיג את הטבעת
למצוא את הבחור ולהשיג את הטבעת
שבנות אחרות ימעדו בשעה שהן דוהרות לעבר החופה
למצוא את הבחור ולהשיג את הטבעת, טבעת, טבעת
הנה הכלה, הנה החתן
בצד השני נפגוש אותם
זאת לא מטפורה, הו, לא, זה יותר מזה
זה גשר פשוטו כמשמעו
אחות, תתפסי את האדון
תתפסי אותו
תמצאי את הגשר הזה ותחצי אותו עכשיו
תמצאי את הגשר ותחצי אותו, תחצי אותו ברגע זה
כל הבנות שמתעכבות בסוף בסמטה מתות
תמצאי את הגשר ותחצי אותו ברגע זה..."
תרגום: גיא רקוביצקי