LORNE MICHAELS UVÁDÍ
Tlačte! Ano! To je ono!
Ještě naposledy pořádně zatlačte!
Vy to zvládnete, Holly!
Řekněte jí to taky, Tede.
Ted říká, že to zvládnete, Holly! Ano!
NOC, KDY SE POZNALI
Já do toho vždycky kopnu.
- Fakt, jo? - Jo.
Tam.
Udělám to za vás, jestli chcete.
Ne, já kopu sama za sebe už od třetí třídy, takže...
Takže do toho jednou kopnu a stane se zázrak, jo?
PŘESNĚ O JEDEN ROK POZDĚJI
Joshi.
Byl to pro mě nejlepší rok mého života.
Nemyslela jsem, že potkám někoho, s kým si budu tak rozumět.
Mám pocit, že jsi můj zastánce a důvěrný přítel.
Můžu ti říct cokoliv, aniž bys mě odsoudil, a vždycky stojíš při mně.
Miluju tě. Na nás.
Mám stejný pocit.
Co je?
„Mám stejný pocit“?
Jo. Tak si ťukneme?
Máme první výročí.
Asi jsem čekala něco trochu víc speciálního.
Omlouvám se za vyrušení. Chcete vidět dezerty?
Jasně, proč ne.
Přeju šťastné výročí.
PŘESNĚ O TŘI ROKY POZDĚJI
DVACET SEDM KROKŮ KE SKVĚLÉMU VZTAHU
Ne, ta je moje.
PŘESNĚ O DVA MĚSÍCE POZDĚJI
Co je tedy Posvátná stezka láskyplného srdce?
Před šesti roky jsme se s Joannou rozhlédli kolem sebe
a byli jsme z toho hrozně smutní.
Samé rozpadající se vztahy.
Všude na Zemi jen srdcebol.
S Marvem jsme tedy vytvořili cestu,
jak se páry můžou oddálit od světa a sblížit mezi sebou.
Než vyrazíte, nachystali jsme pro vás pár věcí.
V pytlících lásky.
Nejdůležitější ze všeho je to srdíčko,
vytesané z posvátného kamene Čipevajů. Je na něm vaše jméno.
Každý den ho prosím dejte svému partnerovi
a myslete na to, co vlastně znamená
- dát někomu své srdce. - Jsou super.
Prozkoumávejte, ale nechoďte moc daleko od stezky.
Tady v divočině není signál
a nechceme, aby někdo umřel.
Jasně.
Myslím to vážně. Minule nám tu nějací lidi umřeli.
Pamatujte, abyste tento čas využili k posílení své lásky.
A těch mraků si nevšímejte.
V počasí říkali, že se vyjasní
a že zbytek týdne bude jen sluníčko.
- Mel! - Dej mi pokoj!
Já se chtěl vykašlat na ten výlet. Ne na nás. Jen na ten výlet!
No tak! Už jsme ztracení několik hodin,
nemáme signál, jsme promočení a protivní.
Ty jsi na mě bůhvíproč nasraná.
- Bůhvíproč? - Á jé.
Ztratil jsi moje srdce. Já ti dala své srdce a tys ho ztratil.
Mel, byl to jenom šutr.
Byla to metafora.
Vtiskla jsem mu význam, když jsem ti ho dala.
A nevrátil jsem ti ho?
Koukni se do batohu, protože jsem ti...
A proč já to tvoje srdce mám?
Dobře, takže co? Mám ho jít hledat?
Dobře, půjdu. Jdu prohledat celej les,
abych našel šutr, co vzdáleně připomíná srdce, jo?
Jo.
Zlato, je to jenom šutr.
Jakej to má smysl, když se vůbec nesnažíš?
Já ani nevím, jakej to mělo mít smysl.
- Ty snad nechceš náš vztah zlepšit? - Náš vztah je v pohodě.
Je... v pohodě.
Musí být všechno dokonalý?
Nestačí ti to tak, jak to je?
Jo, předstírej, že je všechno v pohodě. Je to jednodušší.
Je to vyčerpávající.
Počkat. Co to je?
- Kostelní zvony? - Taky je slyšíš?
Slýcháš snad kostelní zvony a jiní lidi ne?
Za tím mostem musí být město.
- Ty ten most taky vidíš? - Ještě pokračuješ, jo?
To bylo divný.
Přestalo pršet.
„Schmigadoon“?
USILUJEME O MÍR A SPOKOJENOST
Jestli tam mají záchod, tak tam jdu.
Proč tady mají umělý kytky?
Třeba šetří vodou.
No...
Co to jako je?
A proč jde odevšud hudba?
V našem městě jste vítáni.
Všichni kamarádi jsme.
A nikdo se tu nemračí.
Ahoj, všichni!
Ahoj, Pete!
Určitě si říkáte, jak říkáme
tomu nejkrásnějšímu místu, co existuje.
O co jde?
Asi představení pro turisty. Jako v koloniálním Williamsburgu.
Schmigadoon!
Slunce zde svítí dvacet čtyři sedm
a vzduch je sladký jak kopa cukru.
Schmigadoon!
Nekoupili jsme si lístky. Opakuju, nemáme vstupenky.
Přestaň. Ať zpívají.
Schmigadoon!
Je tady teplo jako v kokonu.
Srdce nám září jak tisíce lun.
Schmigadoon!
Chlapi chlapi jsou, krávy jsou krávy.
Farmáři s úsměvem půdu orají.
Stromy jsou vysoké. A je to náš Schmigadoon.
No tak, je to roztomilý.
Roztomilý? Je to jak z filmu Rituál.
Učitelka Tateová učí psát naše děcka.
Je jí 28, nevdaná.
To je Schmigadoon.
Farmář McDonough syna chtěl, ale jen samé dcery měl.
Sáhni na ně, odprásknu tě.
To je Schmigadoon.
- Au! - Promiň, Pete!
Larry Bean nám hasí ohně.
Helen sbory diriguje.
Doktor léčí nemocné.
A já jsem tu, když on selže.
On je tu, když on selže.
Je Pete v pořádku?
Henry Brown nám nosí led.
Madam Vina radí hned.
Tamto je Bufordův dům.
Dělám děsný věci prasatům.
Dělá děsné věci prasatům.
Tohle je starosta!
To snad nemá konec.
Tohle je starosta.
Jakožto starosta Schmigadoonu
dávám na vědomost,
že naše motto jest:
„Usilujeme o mír a spokojenost.“
Naše motto jest:
„Usilujeme o mír a spokojenost.“
Ale...
Tohle je paní Laytonová!
Jestli má Schmigadoon přežít,
nesmí ho nikdo poskvrnit.
Půda našich otců drahých
musí se řídit slovem Božím.
A všichni!
Schmigadoon!
Zvony tu znějí vždycky k obědu.
Povozem od Wells Fargo mi přivezli harpunu.
Schmigadoon!
- Au! - Promiň, Pete!
Každý chlap tu má sny velkolepé.
A holky mohou stát hned vedle něj.
Naděje máme, velké i malé.
A není to vtip, vem si slunečník.
A je to náš
Schmiga,
Schmiga, Schmiga, Schmiga, Schmiga,
S-C-H-M-I-G-A-D-O-O-Ó!
Schmigadoon!
Jo! Tak jste nám to zazpívali.
- Můžeme teď odejít? - Už?
Víš, že muzikály nesnáším. Přece nikdo nezačne jen tak zpívat.
Ale kladivo, který se vrátí, když ho zavoláš, ti nevadí.
To je přece něco jinýho.
Thor je bůh hromu, takže se mu Mjollnir vrací.
- Zdravím, vážení. - Ale ne.
Nechci komunikovat s účinkujícími.
Víš, jak nesnáším to... Zdravím, pane starosto!
Vítám vás ve Schmigadoonu.
Jsem starosta Aloysius Menlove. K vašim službám.
A toto je moje žena Florence.
Tady máte odznáčky.
Sice zase nemám protikandidáta,
ale odznáčky mají rádi všichni.
- Jsem Melissa. Tohle je Josh. - Rád vás poznávám.
Budete spát ve Schmigadoonském hostinci.
Bude se vám tam líbit. S Aloysiusem jsme tam strávili líbánky.
Ale moc jsme toho nenaspali.
Vzadu totiž mají hodně kohoutů.
- Aha. - My jsme byli na odchodu, takže...
Už celé dny spíme na zemi.
Postel přece nemůžeme odmítnout.
No tak fajn.
Carsone, zaběhni do hostince
a řekni Harveymu, že mu přijdou dva výjimeční hosté.
Ano, pane starosto.
Vy jste mi ale neobvyklý a exotický pár.
Nevidím snubní prsteny.
- Nejsme svoji. - Ani náhodou.
- Co? - Co?
No, já jsem Mildred Laytonová
a toto je můj manžel reverend Layton.
Narovnej se, ať vypadáš, že k něčemu jsi.
Snad zůstanete až do neděle.
Moc rád vás uvidím v kostele.
Můžu vám slíbit, že tou dobou už budeme dávno pryč.
- Kde je ten hostinec? - Tudy.
Hej, buď milej. Snaží se.
Je to tady docela moderní.
Viděls ten ansámbl.
Lidi všech barev.
Jo, ale mám pocit,
že ženě toho kazatele se barvy nás dvou nelíbí.
Tak co, paninko?
Chcete si užít?
První jízda je na mě.
Zařaď zpátečku, Danny Bailey.
Bez takových, jako jsi ty, by bylo ve městě lépe.
Ale vy to tak nemyslíte.
To tedy myslím.
Jste jenom mizera, potížista
a, pardon za ten výraz, budižkničemu.
Běžte, hostinec je tam.
Neztrácejte tady s tím karnevalovým póvlem čas.
Zdá se, že se líbíš místnímu darebákovi.
- Asi mu nakopu zadek. - To bych teda chtěla vidět.
UDĚLEJ DALŠÍ KROK! - TUNEL LÁSKY
SCHMIGADOONSKÝ HOSTINEC
Omlouvám se za zdržení.
Vy budete ti návštěvníci. Všichni o vás mluví.
- Chtěli byste pokoj, že? - Dva pokoje.
Nejsou svoji, Harvey.
A dozajista znáte městská pravidla, která se toho týkají.
Ano, jistě, paní Laytonová.
Dva pokoje.
Já už to chápu.
Jste žena kazatele a my žijeme ve hříchu.
Oba půjdeme do pekla!
Jeden pokoj, prosím.
Je mi líto, pane. Musím dodržovat městská pravidla.
Poslouchejte, hostinský Harvey,
jsem unavenej a nechce se mi hrát
- ta vaše hra... - Joshi, klid.
- Jedna noc. Vezmeme si dva. - Skvělé. Bude to za jeden dolar.
Fajn. Jo.
Dobře.
Tady je dolar za dva pokoje.
Děkuji pěkně.
To je ale blbost.
Abych si to ujasnila, tebe naštvalo, že dva pokoje stojí jen dolar?
Ne, jen jsem...
Nemám náladu, abych předstíral, že jsme ve staré době.
Dobře. Nechci ti říkat, jak to máš brát,
ale mohl bys to brát jinak?
Jen chci, aby mi a mé přítelkyni dali pokoj,
kde bude Wi-Fi, abych se podíval, jak hráli Yankees,
a přečetl si e-maily.
Je mi líto. Poštovní povoz přijede za týden.
- Nesnáším vás. - No...
Jste opravdu skvělí.
Uznávám, že je to tady trochu ujetý.
No konečně. Je pro mě důležitý, abychom něco nesnášeli spolu.
- Já vím, zlato. Pro mě taky. - Promiň, že jsem zareagoval přehnaně.
Jen chci, aby všichni chcípli. To je špatně?
Ach jo.
Víš, co udělám?
Dám si dlouhou, horkou sprchu a pak zajdu na ten Tunel lásky.
- Fakt? - Já vím, je to kýč,
ale co jinýho tady chceš dělat?
Mohlo by to být romantický.
Jasně. Vyzvednu tě v 19:00.
Budu čekat.
To, že máme dva pokoje, ještě neznamená,
že je musíme používat.
Jestli mi rozumíš.
Nesnáším to tady.
- Tak v 19:00. - Nemůžu se dočkat.
Joshi?
TUNEL LÁSKY
Dobrý večer, slečno.
Dobrý večer, pane.
Myslím, že jsme se řádně nepředstavili.
Jsem Danny.
- Danny Bailey. - Ano, ten potížista.
Já jsem Melissa. Gimbleová.
V noci je to tady krásné.
Toho krásného je tu víc.
Ta nabídka stále platí. První jízda je na mě. Druhá taky.
To ne, jen jsem se přišla podívat.
Jste zvláštní.
Ty jo, koukněte na ty květy.
Touto dobou se to stává.
Kdykoliv zavane vítr.
Takže... Máte chlapa?
Ano, mám chlapa.
A mu nevadí, že se v noci touláte sama a povídáte si s cizími muži?
No... Jemu...
Jakže zněla ta otázka?
Počkat. O co vám jde? Snažíte se, abych se do vás zamiloval?
Co? Ne.
Tak proč mi v hlavě jedou takový šílený věci?
- Tak to fakt... - Na to zapomeňte.
Žádná ženská si Dannyho Baileyho nesváže.
Chápu.
Když veverka chce jinou veverku, tak žádný vztah nechce.
Soukromé představení.
A drozdi na budoucnost nemyslí,
když to na ně přijde.
Jste fakt dobrej.
Jsem jako zvíře divoké.
Řeknu vám pravdu, se kterou smiřte se.
Potřebujete lepšího manažera.
Mě nikdo nezkrotí, já vždy budu svobodný.
Kovbojka na pastvině u El Pasa vytáhla na mě svoje lasa.
V tu chvíli já šlápl na to. Mě nikdo nezkrotí.
Mě nikdo nezkrotí, jsem jak vítr na moři.
Učitelka hudby Annabella
za svého muže moc mě chtěla.
Já ale žiju sám zcela, mě nikdo nezkrotí.
Doopravdy.
Ale jestli někdo jo,
tak někdo jako vy.
Já netancuju. Teda rok jsem chodila...
Necháme promlouvat svá těla.
No, pusa je přece taky část těla, takže...
Ale já přesto vidím,
jaké by to mohlo být.
V malém útulném domku s bílým plotem.
A s traktorem, co nikdy nejede.
A hrdě se usmívající nevěstou nejhezčí
na této straně hranice.
Měli bychom několik dětí,
dvě holky pro tebe, pro mě dva kluky.
Neměly by být naše děti nás obou?
My dva bychom jedno srdce měli
a pak den po sobě oba zemřeli.
Ale to se nikdy nepřihodí.
Mě totiž nikdo
nezkrotí.
Skvělý. Bravo.
To byla moc pěkná písnička.
Jaká písnička?
Ta, kterou jste mi teď zpíval.
Zpíval?
Dobře.
Už je pozdě. Jsem utahaná.
Začíná to být divný.
Takže vám děkuju a přeju dobrou noc.
Promiň za včerejšek.
Fakt jsem nechtěl usnout.
Vynahradím ti to
a dnes půjdeme na ten Tunel lásky. Kolikrát chceš.
Já asi ani nemusím. Mám hroznej hlad.
Objednáme si? Obsluha!
Dobré ránko. Jakpak se máme? Vyspali jste se dobře?
Ano, Betsy. Spal jsem jako dřevo.
Božínku, jako dřevo?
To je strašně legrační! Dřevo totiž nespí.
Jste hrozně vtipný!
- Ani ne. - Fakt není.
- Můžeme si objednat? - Jistě.
Máte štěstí, dnes máme náš světoznámý kukuřičný pudink.
Kukuřičný pudink? Co to je?
Prosím?
Chcete mi říct, že neznáte kukuřičný pudink?
Ona nezná kukuřičný pudink!
To ne. Písnička. Odstartovalas další písničku.
Kukuřičný pudink, kukuřičný pudink.
Pudink, pudink, pudink, pudink.
Můžete nás z toho vynechat?
Má holka ho má ráda.
Jí ho neustále.
Někdy si tak říkám,
že má ho radši než mě.
Že má ho radši než mě.
Můj kluk má rád pudink,
umím ho uvařit.
Jestli chce ten můj pudink,
bude si mě muset vzít.
Bude si mě muset vzít.
Dáš kukuřici do pudinku a ten pak do misky.
Dáš si to pak do pusy a to tě uzdraví.
Dáš kukuřici do pudinku a ten pak do misky.
Dáš si to pak do pusy a to tě uzdraví.
Kdo si dá pudink?
My chceme pudink.
Kdo si dá pudink?
My chceme pudink.
- Co je? - Asi chtějí, abychom zazpívali.
- Já zpívat nebudu a ty taky ne. - No tak. Bude legrace.
Ne. Nedělej to.
Neznám ten váš pudink.
Proč?
Škoda je to asi.
Jestli máte nějakej extry...
„Extry“?
...tak bych ráda dala si.
Ráda dala by si.
Kukuřičný
pudink!
Mňam!
To bylo fakt divný.
Hned jak jsem začala zpívat, věděla jsem co.
To je fantastický. Odejdeme už?
- Co? Proč? - Myslíš to vážně?
Ty a celý město jste právě strávili pět minut
zpěvem o kukuřičným pudinku.
Říkal tady někdo „kukuřičný pudink“?
Odcházíme.
- Za tohle můžeš ty. - Kukuřičný pudink...
Mrzí mě to. Všichni byli moc milí. Ani jsme se nerozloučili.
Začali by další písničku. Oni to přežijou.
Co to?
Tak počkat.
Co se děje?
- Jako bychom nemohli odejít. - Jasně že můžeme.
Dobře, tohle je děsivý.
Jako by to tu bylo začarovaný.
- Není to začarovaný. - A co teda?
Nevím. Třeba je to falešnej most nebo tak něco.
Falešnej most? Co to jako je?
Přece tohle.
Něco zkusím.
To přece není možný.
Co se to děje, Joshi? O co jde?
Ve Schmigadoonu jste vy dva,
takže neodejdete jen tak.
Nikam jinam teď nesmíte,
jen až pravou lásku najdete.
Do té doby budete zde.
Žijeme muzikálem každý den.
To byl skřítek?
Jo.
Něco říkal. Co to bylo?
Nevím.
Spíš jsem se soustředil na to, jak mi rozbil veškerý představy o tom,
co je opravdový a co ne,
protože to byl fakt skřítek.
„Žijeme muzikálem každý den.“
Tohle není žádná turistická atrakce.
Je to muzikál.
Jsme v opravdickým muzikálu.
Prosím, Bože, to ne.
Ale budeme tady, jen dokud nenajdeme pravou lásku.
Já tě miluju. A ty mě?
Co? No jasně.
Zkusíme znovu ten most. Teď známe pravidla.
Jo. Teď je známe.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Slyšíte to, pane Skřítku?
Jsme zamilovaní.
V našem městě jste vítáni.
Všichni kamarádi jsme.
A nikdo se tu nemračí.
- Ahoj, všichni! - Ahoj, Pete!
Určitě si říkáte, jak říkáme
tomu nejkrásnějšímu místu, co existuje.
Schmigadoon!
Slunce zde svítí dvacet čtyři sedm
a vzduch je sladký jak kopa cukru.
Schmigadoon.
Schmigadoon!
Každý chlap tu má sny velkolepé.
A holky mohou stát hned vedle něj.
Naděje máme, velké i malé.
A není to vtip, vem si slunečník.
A je to náš
Schmiga,
Schmiga, Schmiga, Schmiga, Schmiga,
S-C-H-M-I-G-A-D-O-O-Ó!
Schmigadoon!
Překlad titulků: Karel Himmer