ЛОРН МАЙКЛЗ ПРЕДСТАВЛЯЄ
Шмигадун!
МЕЛІССА
Тужся! Молодчина!
Давай іще раз, тужся!
Голлі, ти можеш!
Тед, скажіть їй.
Голлі, Тед каже, що ти можеш! Давай.
ДЖОШ
ЗНАЙОМСТВО
Я в таких випадках б'ю ногою.
-Невже? -Ага.
Отуди.
Можу вдарити замість вас, якщо хочете.
Я б'юся ногами сама ще з третього класу...
Що, один раз ударити ногою, і здійсняться чари?
Угу.
РІВНО ЧЕРЕЗ РІК
Джош.
Це найкращий рік мого життя.
Я не думала, що знайду людину, яку так добре розумію.
Ти мій довірений друг і захисник.
Хай би що я розповіла, ти не осуджуєш і завжди мене підтримуєш.
Люблю тебе. За нас.
Я відчуваю те саме.
Що?
«Я відчуваю те саме?»
Так. То що, цокнемося?
Це наша перша річниця.
Я чекала чогось особливого.
Пробачте, що перебиваю. Подавати десерт?
Авжеж, чом би й ні?
З річницею.
РІВНО ЧЕРЕЗ ТРИ РОКИ
ДВАДЦЯТЬ СІМ КРОКІВ ДО ЧУДОВИХ СТОСУНКІВ
Це мені.
РІВНО ЧЕРЕЗ ДВА МІСЯЦІ
Навіщо ми створили стежку «Серце закоханих»?
Шість років тому ми з Джоанною
роззирнулися навколо й дуже засмутилися.
Стільки пар розпадається.
Стільки розбитих серць на планеті.
Ми з Марвом створили програму,
яка допомагає парам відсторонитися від світу й віднайти втрачений зв'язок.
Перш ніж вирушити в дорогу, гляньте на предмети, які ми вам дали.
У торбинках закоханих.
Найважливіше – це серце з вашим іменем,
вирізьблене зі священного каменю племені чіппева.
Просимо вас щодня давати його партнеру
й думати про те, що означає...
ДЖОШ – МЕЛІССА
-...дарувати комусь серце. -Які гарні.
Не бійтеся досліджувати місцевість, але не відходьте далеко від стежки.
Мобільного покриття в лісі нема,
а ми не хочемо, щоб ви там загинули.
Угу.
Ми серйозно: минулого разу люди загинули.
Використайте цей час,
щоб виплекати своє кохання.
За хмари не бійтеся.
Прогнозують швидке прояснення,
і весь тиждень вас супроводжуватиме сонце.
-Мел! -Відчепися!
Я лише запропонував забити на похід.
Не на наші стосунки. Лише на похід!
Серйозно, ми вже кілька годин блукаємо,
телефони не працюють, ми мокрі й нещасні,
а ти чомусь на мене визвірилася.
-«Чомусь». -Ну звісно.
Ти загубив моє серце.
Я дала тобі серце, а ти його загубив.
Мел, це камінець.
Це метафора.
Я вклала в нього сенс, коли дала його тобі.
Я точно його тобі не віддавав?
Глянь у рюкзаку, бо кажу ж, я...
Чому ж тоді твоє серце в мене?
Мені що... Піти його шукати?
Добре. Я обшукаю весь ліс
заради ледь схожого на серце камінчика. Цього ти хочеш?
Так.
Кохана, це ж камінь.
Якщо не докладати зусиль, навіщо взагалі це робити?
Я не бачу в цьому сенсу.
Ти не хочеш поліпшити наші стосунки?
У нас нормальні стосунки.
Вони... нормальні.
Чому все має бути ідеальне?
Чому цього не достатньо?
Ясно. Вдавай далі, що все в порядку.
Бо так простіше.
Це виснажливо.
Стоп. Це що?
-Церковні дзвони? -Ти теж їх чуєш?
Ти часто чуєш церковні дзвони, яких інші не чують?
Мабуть, по той бік мосту є містечко.
Ти теж бачиш міст?
Ти й досі за своє?
Це було дивно.
Дощ припинився.
«Шмигадун?»
МИ ЗАВЖДИ ПРАГНЕМО МИРУ Й ЩАСТЯ
Головне, щоб у них був туалет.
Що це за фальшиві рослини?
Може, воду заощаджують.
Так...
А це що таке?
Чому звідусіль лунає музика?
Ласкаво просимо в наше містечко
Де кожен вам друг
Де всіх вітають ґречно
Усім привіт.
Привіт, Піт.
Мабуть, вам цікаво Як воно називається
Дивовижний прекрасний край Де магія не кінчається
Що це таке?
Мабуть, це для туристів. Як «Колоніальний Вільямсбург».
У Шмигадуні
Сонце цілий рік Яскраво світить мені
А повітря солодке, як макаруни
У Шмигадуні
Ми не купували квитків. Повторюю, ми без квитків.
Перестань. Нехай співають.
У Шмигадуні
Тепло й безпечно, як у коконі
Наші серця палають Як повний місяць удалині
У Шмигадуні
Тут чоловіки – це чоловіки А корови – це корови
Фермери всміхаються Коли жнива починаються
Тут дерева високі А місто зветься Шмигадун
Тут чарівно.
Чарівно? Це мюзикл жаху.
Емма Тейт – місцева вчителька Пунктуації вірна хранителька
У 28 незаміжня Хоч уже й не молоденька
У Шмигадуні
Фермер Мак-Дона хотів сина Та кожна дитина його – дівчина
Хто торкнеться їх Застрелю, як скотину
У Шмигадуні
-Ой! -Пробач, Піт!
Леррі Бін гасить пожежі
Гелен Прітт хор любить безмежно
Лікар порадить щось від хвороби
Я прийду, якщо марні його спроби
Він прийде, якщо марні його спроби
Піт у порядку?
Генрі Браун лід приносить
У мадам Віни поради просять
Бафорд Ріґґс оселився в сараї
Зі свиньми казна-що витворяю
Зі свиньми казна-що витворяє
Це ж мер!
Цьому не буде кінця.
Це ж мер.
Як мер Шмигадуна
Наголосити хочу я
Наше гасло просте
«Ми завжди прагнемо миру й щастя»
Наше гасло просте
«Ми завжди прагнемо миру й щастя»
Але...
Це пані Лейтон.
Щоб Шмигадун нам зберегти
Ви не цурайтесь чистоти
Щоб жити на землі батьків до скону
Тримайтесь Божого закону
Усі разом!
У Шмигадуні
Церковні дзвони Завжди чути опівдні
А мені доставили новий гарпун
У Шмигадун
Вибач, Піт.
Тут у кожного чоловіка Мрії світлі й великі
А жінки поруч з ними Радісні і ясноликі
Є надія тут для всіх І великих і малих
Метушню припини Парасольку візьми
Наше місто зветься
Шмига
Шмига, Шмига
Шми-га-ду-у-ун!
Шмигадун!
Ура! Ох ви і вмієте!
-Нам можна йти? -Уже?
Ти ж знаєш, я ненавиджу мюзикли.
У житті люди стільки не співають.
Чарівні молоти, які вертаються за покликом, тебе не дратують.
Це геть інше.
Тор – бог грому, авжеж Мйольнір вертається на його поклик.
-Вітаю. -О ні.
Не хочу говорити з акторами.
Я так цього не люблю... Вітаю, пане мер.
Ласкаво просимо в Шмигадун.
Мер Алоізій Менлав до ваших послуг.
А це моя дружина Флоренс.
Нате вам значки.
Знов обираюся без опонентів.
Проте всі люблять значки.
-Я Мелісса. Це Джош. -Дуже приємно.
Ви зупинитеся в Шмигадунському готелі.
Вам сподобається. Ми з Алоізієм провели там медовий місяць.
Хоч тієї ночі майже не спали
через кукурікання півнів.
-Ясно. -Власне, нам уже треба йти...
Ми кілька днів спимо на землі,
тому точно не відмовимося від сну на ліжку.
От і чудово.
Карсоне, збігай в готель
і скажи Гарві, що в нього поселиться двоє особливих гостей.
Добре, пане мер.
Яка ви незвична й екзотична пара.
Не бачу обручок.
-О ні, ми не одружені. -Аж ніяк.
-Серйозно? -Що?
Хай там як, я Мілред Лейтон,
а це мій чоловік, отець Лейтон.
Не сутулься, Говарде, май гідність.
Надіюся, ви лишитеся до неділі.
Завітаєте на службу, це буде надзвичайно.
Ми точно покинемо вас раніше.
-Де цей готель? -Вам туди.
Гей. Поводься чемно. Вони стараються.
Тут вельми сучасно.
Ти ж бачив ансамбль.
Кастинг без расизму.
Проте мені здалося,
що дружині священника не сподобався наш «кастинг без расизму».
Панно, що скажете?
Хочете чогось незабутнього?
Перша поїздка безплатна.
Не наближайся, Денні Бейлі.
Без тебе в містечку було б значно пристойніше.
Пані Лейтон, ви ж не серйозно.
Серйозно.
Ти мерзотник, розпусник,
і, пробач за мій їдиш, ледащо.
До готелю вам туди.
Не гайте часу на цю карнавальну погань.
Схоже, на тебе запав тутешній поганець.
-Доведеться йому наваляти. -Я б на це подивилася.
ТУНЕЛЬ КОХАННЯ – ЗАПРОШУЄМО!
ШМИГАДУНСЬКИЙ ГОТЕЛЬ
Пробачте, що так довго.
Ви, мабуть, гості, про яких усі говорять.
-Вам потрібна кімната? -Дві кімнати.
Гарві, вони не одружені.
А ти добре знаєш тутешні правила.
Так. Аякже, пані Лейтон.
Дві кімнати.
Я зрозумів.
Ви дружина священника, а ми живемо в гріху.
«Ми горітимемо в пеклі!»
Нам одну кімнату.
Пробачте, але такі міські правила.
Послухайте, готельнику Гарві.
Я стомлений і не маю настрою підігрувати
-вашій виставі... -Джош, економ енергію.
Одна ніч. Візьмемо дві кімнати.
Чудесно. З вас долар.
Добре.
Ось долар за дві кімнати.
Щиро дякую.
Це безглуздо.
Ти сердишся, бо заплатив за дві кімнати долар?
Ні, я лише...
Я не хочу вдавати, що ми живемо в старі часи.
Не хочу вказувати тобі, як до цього ставитися,
але хоча б спробуй.
Я хочу винайняти зі своєю дівчиною кімнату
з вайфаєм, щоб глянути рахунок останньої гри «Янкіз»
і перечитати пошту.
Даруйте, поштовий фургон приїде через тиждень.
-Я вас ненавиджу. -Добре.
Ви прекрасні.
Визнаю, містечко дивне.
Дякую. Мені важливо ненавидіти щось разом.
Знаю, коханий. Мені теж.
Пробач, що я так зреагував.
Я просто бажаю їм усім смерті. Це погано?
Годі.
Знаєш, що я хочу?
Хочу прийняти довгий, гарячий душ, а тоді піти в Тунель кохання.
-Серйозно? -Знаю, це банально,
але чим іще тут зайнятися?
Може, буде романтично.
Добре. Зайду до тебе о 19:00.
Я чекатиму.
Ми винайняли дві кімнати, але це не означає,
що ми повинні використовувати обидві.
Розумієш, про що я?
Ненавиджу це місто.
-Побачимось о 19:00. -Уже чекаю.
Джош.
ТУНЕЛЬ КОХАННЯ
Добрий вечір, панно.
Доброго вечора, пане.
Нас не представили належним чином.
Я Денні.
-Денні Бейлі. -А, розпусник.
Я Мелісса. Ґімбл.
Увечері тут так гарно.
Не лише тут.
Пропозиція в силі.
Перша поїздка безплатна. Друга – теж.
Ні, я просто гуляю.
Яка ви смішна.
Ого, скільки цвіту.
У цю пору це часте явище.
Коли віє вітер.
То що, у вас є хлопець?
Так, є хлопець.
Він не проти, що ви гуляєте вночі одна й розмовляєте з незнайомцями?
Ну... Він...
Що ви питали?
Стоп. Що це ви задумали?
Хочете, щоб я у вас закохався?
Що? Ні.
То чому в моїй голові з'являються всілякі скажені думки?
-Я не... -Забудьте.
Жодна жінка не зможе приручити Денні Бейлі, це точно.
Не сумніваюся.
Коли білка хоче білку То не думає про шлюб
Приватна вистава.
А дрізд не дбає про майбутнє
Бо він не однолюб
Дуже добре співаєте.
Я ніби дикий звір
Ви в мою істину повірте
Знайдіть кращого агента.
Вам мене не приручити Моєю любові до волі не вбити
Ковбойка десь з-під Ель-Пасо Усміхнулася й закинула ласо
Я ж одразу звідти чкурнув Вам мене не приручити
Бо я як морський вітер
Учителька музики на ім'я Анабелла
Хлопцем своїм мене зробити хотіла
Та я вибрав жити а капела Вам мене не приручити
Правду кажу
Та якби комусь це вдалося
То точно такій, як ви
Я не танцюю. Рік займалася чечіткою...
Хай говорять наші тіла.
Губи – це теж частина тіла, тому...
І я вже ніби бачу
Наще щастя й удачу
Затишну хатину І білі штахети
І трактор, що просить ремонту
Усмішкою сяє дружина Красива така єдина
Звідси аж до Вермонту
У нас буде дитина Навіть дві або три
Дівчатка для вас Для мене – хлопчаки
Хіба не всі діти для обох батьків?
У нас на двох буде одне серце
Поки в один день нас Не розлучить смерть
Проте цьому не бувати.
Бо вам мене
Не приручити
Чудово. Браво.
Дуже красива пісня.
Яка пісня?
Яку ви щойно мені заспівали.
Я співав?
Ясно.
Уже пізно. Я втомилася.
Тут дивно.
Дякую і бувайте.
Пробач за вчорашнє.
Я справді не збирався засинати.
Щоб це компенсувати,
сьогодні будемо кататися в Тунелі кохання, скільки захочеш.
Та ні, не варто. Я дуже голодна.
Замовимо щось? Офіціантко!
Добрий ранок. Як настрій?
Добре виспалися?
Так, Бетсі. Спав, як колода.
О боже, «як колода?»
Це так смішно, бо колоди не сплять.
Ви смішний!
-Не дуже. -Таки не дуже.
-Можна щось замовити? -Авжеж.
Вам пощастило, бо сьогодні подаємо наш славетний кукурудзяний пудинг.
Кукурудзяний пудинг? Це що таке?
Що?
Ви ніколи не чули про кукурудзяний пудинг?
Вона не чула про кукурудзяний пудинг!
О ні. Це пісня. Ти почала нову пісню.
Кукурудзяний пудинг
Можна без пісні?
Кохана любить пудинг
Постійно його наминає
Часом я себе питаю
Чи для мене в серці місце має?
Мій хлопець любить пудинг
А в мене є рецепт
Якщо він хоче пудинг мій
Весілля скоро буде
Кукурудзу в пудинг А пудинг у миску
А миску до писка Який же добрий він
Кукурудзу в пудинг А пудинг у миску
А миску до писка Який же добрий він
Кому кукурудзяного пудингу?
Нам кукурудзяного пудингу
Кому кукурудзяного пудингу?
Нам кукурудзяного пудингу
-Що? -Думаю, вони хочуть, щоб ми заспівали.
-Ми не співаємо. -Та ну, це ж весело.
Ні, не треба.
Ніколи не їла пудинг
Чому?
І, може, це дарма
Якщо у вас дещиця буде
«Дещиця?»
Я б скуштувала сама
Вона б скуштувала сама
Кукурудзяний, кукурудзяний
Пудинг
Ням!
Як же дивно.
Щойно я почала співати, то знала, що саме.
Класно. Ідемо звідси.
-Що? Чому? -Ти серйозно?
Усе місто разом з тобою минулі п'ять хвилин
співало про кукурудзяний пудинг.
Я почув «кукурудзяний пудинг?»
Усе, ходімо.
-Цього разу винен ти. -Кукурудзяний пудинг
Мені незручно.
Усі були такі приємні, а ми й не попрощалися.
Щоб вони знову співали?
Нічого їм не станеться.
Що?
Хвилинку.
Що це все означає?
-Ми не можемо звідси піти. -Авжеж можемо.
Мені моторошно.
Якісь чари або...
-Це не чари. -А що ж тоді?
Не знаю. Міст трюків чи щось таке.
«Міст трюків?» Це що взагалі таке?
Щось таке.
Я щось спробую.
Це неможливо.
Джош, що це значить? Що це?
Коли у Шмигадун завели світи
Його не скоро покинеш ти
Ніхто не піде з цього краю
Поки щирого кохання не спіткає
А до того мусиш платити
Щоденно у мюзиклі жити
Це був лепрекон?
Так.
Ага.
Він щось говорив. Що саме?
Не знаю.
Мене більше хвилювало, що він підриває мої уявлення про те,
що існує і чого не існує у світі,
бо він довбаний лепрекон.
«Щоденно у мюзиклі жити».
Це не туристична принада.
Це мюзикл.
Ми справді в мюзиклі.
О боже, ні.
Він сказав, що ми тут, поки не знайдемо щире кохання...
Я тебе люблю. А ти мене?
Що? Авжеж.
Тепер ми знаємо правила. Спробуймо ще раз.
Добре. Тепер знаємо.
Я тебе люблю.
І я тебе.
Чули, пане лепрекон?
Ми закохані.
Ласкаво просимо в наше містечко
Де кожен вам друг
І всіх вітають ґречно
-Усім привіт. -Привіт, Піт.
Мабуть, вам цікаво Як воно називається
Дивовижний прекрасний край Де магія не кінчається
У Шмигадуні
Сонце цілий рік Яскраво світить мені
А повітря солодке, як макаруни
У Шмигадуні
Тут у кожного чоловіка Мрії світлі й великі
А жінки поруч з ними Радісні та ясноликі
Є надія тут для всіх І великих і малих
Метушню припини Парасольку візьми
Наше місто зветься
Шмига
Шмига, Шмига
Шми-га-ду-у-ун!
Шмигадун!
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська