LORNS MAIKLSS PIEDĀVĀ
MELISA
Spied! Jā! Sanāk!
Labi, spied vēlreiz kārtīgi!
Tu to vari, Holij!
Ted, pasaki viņai, ka viņa var.
Labi, Teds saka, ka tu vari, Holij! Jā.
DŽOŠS
NAKTS, KAD VIŅI IEPAZINĀS
Es parasti iesperu.
-O, tiešām? -Jā.
Tajā vietā.
Zini, varu iespert tavā vietā, ja gribi.
Nē, jau kopš 3. klases speru pati, tā ka...
Tad vienreiz jāiesper, un notiks brīnums?
PRECĪZI GADU VĒLĀK
Džoš.
Šis bijis manas dzīves labākais gads.
Nedomāju, ka sastapšu kādu, ar kuru būs tik daudz kā kopīga.
Pateicoties tev, jūtu, ka man ir aizstāvis un uzticības persona.
Varu neapdomājot tev teikt jebko, un tu mani vienmēr atbalsti.
Es tevi mīlu. Iedzersim par mums.
Es jūtos tāpat.
Kas ir?
"Es jūtos tāpat"?
Jā. Jā. Tagad varam saskandināt?
Mums viena gada jubileja.
Es laikam gaidīju kaut ko nedaudz īpašāku.
Piedodiet, ka pārtraucu. Gribat redzēt desertu paplāti?
Jā, kāpēc ne?
Daudz laimes!
PRECĪZI TRĪS GADUS VĒLĀK
...SOĻI LĪDZ LIELISKĀM ATTIECĪBĀM
Nē, tas ir mans.
PRECĪZI DIVUS MĒNEŠUS VĒLĀK
Kāda ir Svētās sirds mīlestības takas būtība?
Pirms sešiem gadiem mēs ar Džoanu
paraudzījāmies apkārt un bijām ļoti apbēdināti.
Tik daudz brūkošu attiecību.
Pilna planēta ar salauztām sirdīm.
Tāpēc mēs ar Mārvu radījām veidu,
kā pāriem atvienoties no pasaules un atkal savienoties vienam ar otru.
Pirms sākat iet, esam sagādājuši pāris priekšmetu.
Jūsu mīlestības maisiņos.
Vissvarīgākā ir sirds,
kura izkalta no čipevu svētā akmens un uz kuras ir jūsu vārds.
Palūgsim jūs to ik dienu atdot savam partnerim
un padomāt, ko tas patiesībā nozīmē...
DŽOŠS - MELISA
-...atdot otram sirdi. -Man tās patīk.
Droši izpētiet, bet neaizklīstiet pārāk tālu no takas.
Te savvaļā mobilajiem nav zonas,
un mēs negribam, ka kāds nomirst.
Jā.
Nopietni, pagājušajā reizē daži nomira.
Galvenais, atcerieties izmantot šo laiku,
lai audzētu mīlestību viens pret otru.
Un neuztraucieties par mākoņiem.
Sinoptiķis saka - tie drīz izklīdīs
un atlikušo nedēļu būs tikai saule.
-Mela! -Liec mani mierā!
Es tikai teicu - metam mieru pārgājienam.
Es to neteicu par mums, bet par pārgājienu!
Nu beidz, esam nomaldījušies jau stundām,
mūsu telefoni nedarbojas, esam slapji un nožēlojami,
nez kādēļ esi uz mani noskaitusies.
-"Nez kādēļ"? -Labi.
Tu pazaudēji manu sirdi.
Es tev iedevu savu sirdi, un tu pazaudēji.
Mela, tas bija akmens.
Tā bija metafora.
Es to piepildīju ar nozīmi, kad tev iedevu.
Esi droša, ka neatdevu tev atpakaļ?
Pārbaudi mugursomu. Es tev saku, es...
Tad kāpēc man ir tava sirds?
Labi, tad... tad ko... Gribi, lai eju to meklēt?
Labi, izdarīšu to. Pārmeklēšu visu mežu.
Meklēšu to knapi sirdij līdzīgo akmeni. Vai to tu gribi?
Jā.
Mīļā, tas ir akmens.
Kāda no šī jēga, ja tu nepieliec pūles?
Es vispār nezinu, kāda no šī jēga.
Tu negribi uzlabot mūsu attiecības?
Mūsu attiecībām nav ne vainas.
Ne... vainas.
Kāpēc visam jābūt ideālam?
Kāpēc nevar pietikt ar to, kā ir?
Labi. Jā. Turpināt izlikties, ka viss kārtībā, jā?
Jo tā ir vieglāk.
Tas ir nogurdinoši.
Paga. Kas tas?
-Baznīcas zvani? -Tu arī tos dzirdi?
Tu dažreiz dzirdi baznīcas zvanus, ko nedzird neviens cits?
Pāri tiltiņam jābūt pilsētai.
Tu arī redzi tiltiņu?
O, mēs vēl turpinām?
Tas bija dīvaini.
Beidza līt.
"Šmigadūna"?
MĒS VIENMĒR TIECAMIES PĒC MIERA UN LAIMĪBAS
Ja viņiem ir tualete, dodos turp.
Un kāpēc te tie mākslīgie augi?
Varbūt viņi taupa ūdeni.
Labi...
Kas tas?
Un kāpēc no visām malām skan mūzika?
Sveicam mūsu pilsētā
Tik draugus satiksiet
Drūmu pieri neredzēsiet
Sveiciens visiem.
Sveiks, Pīt.
Jūs noteikti prātojat Kā mēs saucam šo
Vietu visskaistāko Brīnišķīgāko un burvīgāko
Kas te notiek?
Laikam priekšnesums tūristiem. Kā Koloniālajā Viljamsbērgā.
Šmigadūna
No jūlija līdz jūnijam Ir saulaina ik diena
Gaiss tik salds ir te tā kā cepumiņš
Šmigadūna
Labi, mēs nenopirkām biļetes. Atkārtoju, mums nav biļešu.
Beidz! Lai viņi dzied.
Šmigadūna
Te silti un droši Kā kūniņas dūnās
Un mums sirdis mirdz Kā spilgts pilnmēness
Šmigadūna
Vīri vīri ir Govis - govis te
Smaida zemnieki Arklus stumdami
Koki augsti ir To mēs saucam Šmigadūna
Beidz, tas ir burvīgi.
Burvīgi? Kā filma Klūgu cilvēks.
Skolmeistariene Emma Teita Bērniem pieturzīmes māca
28 gados neprecēta
Šmigadūnā
Fermeris Makdano dēlu kāroja Bet tikai meitas atskrēja
Pieskarieties - manu bisi manīsiet
Šmigadūnā
-Au! -Piedod, Pīt!
Lerijs Bīns dzēš ugunsgrēkus
Helena Prita vada korus
Dakter's slimos ārstēt māk
Esmu te, ja šim nesanāk
Viņš ir te, ja šim nesanāk
Vai Pītam viss labi?
Henrijs Brauns mums ledu nes
Vīnas madāma dod padomus
Bjūfords Rigss - tai būdiņā
Daru neiedomājamo ar cūciņām
Dara neiedomājamo ar cūciņām
Tas ir mērs!
Tas nemūžam nebeigsies.
Tas ir mērs.
Kā Šmigadūnas mērs
Domāju, man jāuzsver
Mūsu moto ir
"Mēs vienmēr tiecamies Pēc miera un laimības"
Mūsu moto ir
"Mēs vienmēr tiecamies Pēc miera un laimības"
Bet...
Tā ir Leitones kundze.
Ja Šmigadūna grib pastāvēt
Tai tīrai, šķīstai jāpaliek
Šai zemei, ko mūsu tēvi minuši
Ir vienmēr jāievēro Dieva likumi
Dziediet visi!
Šmigadūna!
Kur ik dienas vidu Baznīcas zvani dun
Un Wells Fargo rati Atveda man jaunu harpūnu
Šmigadūna
-Au! -Piedod, Pīt.
Kur vīrs sapņot var Sapņus lielus, plašus
Un kur meitene Var būt viņam blakus
Visiem cerības Vai viņš liels vai mazs
Nekādas izrādīšanās Tikai saulessargs
Un mēs saucam to
Šmiga...
Šmiga... Šmiga... Šmiga... Šmiga...
Š-M-I-G-A-D-Ū-Ū-Ū!
Šmigadūna!
Jē! Jūs to paveicāt!
-Drīkstam tagad iet? -Jau?
Tu zini, kā es ienīstu mūziklus.
Dzīvē cilvēki nesāk pēkšņi dziedāt.
Tu neiebilsti pret burvju veseriem, kas atgriežas atpakaļ, kad pasauc.
Tas ir kas pilnīgi cits.
Tors ir pērkona dievs, un, protams, Mjelnirs atgriežas, kad to pasauc.
-Sveiki, ļaudis. -Ak nē.
Neliec man komunicēt ar aktieriem.
Tu zini, kā man riebj... Sveiki! Mēra kungs.
Laipni lūgti Šmigadūnā.
Mērs Aloišess Menlovs gatavs pakalpot.
Un tā ir mana sieva Florensa.
Paņemiet piespraudi.
Es atkal viens pats kandidēju uz mēra amatu.
Bet kam gan nepatīk piespraudes?
-Es esmu Melisa. Tas ir Džošs. -Prieks iepazīties.
Jūs, protams, paliksiet Šmigadūnas viesnīcā.
Jums tur patiks. Mēs ar Aloišesu tur palikām mūsu medusmēneša laikā.
Tonakt gan daudz gulēt nedabūjām,
aiz ēkas bija tik daudz gaiļu.
-Skaidrs. -Īstenībā mēs tieši devāmies prom...
Ziniet, jau daudzas dienas guļam uz zemes,
tāpēc kādēļ lai atteiktos no īstas gultas?
Tad viss atrisināts.
Kārson. Aizskrien uz viesnīcu
un pasaki, ka tur nakšņos divi ļoti īpaši viesi.
Jā, mēra kungs.
Tā, jūs gan esat neparasts un eksotisks pāris.
Redzu, ka nav laulības gredzenu.
-O nē, mēs neesam precējušies. -Pilnīgi noteikti ne.
-Tiešām? -Ko?
Nu vienalga, es esmu Mildreda Leitone,
un tas ir mans vīrs, mācītājs Leitons.
Taisnu muguru, Hovard, it kā tev būtu mērķis.
Es ceru, ka varat palikt līdz svētdienai.
Gribētu jūs redzēt draudzē, tas būtu kas īpašs.
Varu apsolīt, mēs jau sen būsim prom.
-Tā, kur ir tā viesnīca? -Uz to pusi.
Ei! Esi jauks! Viņi cenšas.
Un te ir tīri moderni.
Proti, tu redzēji ansambli.
Dažādu rasu salikums.
Jā, bet man arī radās sajūta,
ka mācītāja sievai nepatīk mūsu rasu salikums.
Ko teiksi, meitenīt?
Gribi saviļņojošāko piedzīvojumu mūžā?
Pirmo braucienu izmaksāju.
Turies pa gabalu, Denij Beilij!
Bez tādiem kā tu šī pilsēta būtu daudz pieklājīgāka vieta.
Leitones kundze, jūs tā nedomājat.
O jā, domāju gan.
Tu esi visīstākais bezgodis, neģēlis
un, piedod mācītāja sievai, īsts pagāns.
Ejiet, viesnīca ir tur.
Netērējiet savu laiku ar šo karnevāla padibeni.
Jā, izskatās, ka pilsētas rakaris tevī ieķēries.
-Man laikam būs jāsadod viņam pa ādu. -O, to es gribētu redzēt.
MĪLAS TUNELIS - NĀCIET!
ŠMIGADŪNAS VIESNĪCA
Piedodiet, ka liku gaidīt.
Jūs laikam esat tie viesi, par kuriem visi runā.
-Laikam gribat istabu. -Divas istabas.
Viņi nav precējušies, Hārvij.
Un tu noteikti zini pilsētas likumus attiecībā uz tādām lietām.
Jā. Jā, protams, Leitones kundze.
Divas istabas.
Labi, es saprotu.
Jūs esat mācītāja sieva, un mēs dzīvojam grēkā.
Ir tā: "O, mēs nonāksim ellē!"
Lūdzu, tikai vienu istabu.
Atvainojiet, kungs. Pilsētas noteikumi ir pilsētas noteikumi.
Labi, klausies, Hārvij Viesnīcniek.
Esmu noguris un tiešām negribu spēlēt līdzi
-jūsu sīkajai izrādei... -Džoš, netērē enerģiju.
Tā ir viena nakts. Ņemsim divas istabas.
Brīnišķīgi. Tas maksās dolāru.
Skaidrs. Jā. Labi.
Te būs dolārs par divām istabām.
Mīļš paldies.
Tas ir izsmiekls.
Jā, precizēsim, tu esi nikns tāpēc, ka divas istabas maksā tikai dolāru?
Nē, es tikai...
Es nealkstu tagad izlikties, ka esam senajos laikos.
Labi, es negribu tev norādīt, kā to uztvert,
bet vai vari to uztvert citādi?
Es tikai gribu dabūt ar savu meiteni štrunta istabu,
kur būtu Wi-Fi, es varētu apskatīties Yankees spēles rezultātu
un izlasīt e-pasta vēstules.
Atvainojiet. Pasta rati atbrauks tikai nākamnedēļ.
-Es tevi ienīstu. -Labi.
Jūs tiešām esat lieliski.
Labi, piekrītu, šī vieta ir nedaudz traka.
Paldies. Man tas ir svarīgi, ka varam kaut ko ienīst kopā.
Es zinu, mīļais. Man arī.
Klau, piedod, ka neadekvāti reaģēju.
Es tikai viņiem visiem vēlu nāvi. Vai tas ir nepareizi?
Nu labi.
Klau. Zini, ko es gribu darīt?
Es kārtīgi nodušošos karstā dušā un tad varbūt aiziešu uz Mīlas tuneli.
-Tiešām? -Zinu, tas ir banāli,
bet ko vēl te var darīt, ko?
Tas varētu būt romantiski.
Skaidrs. Sagaidīšu tevi septiņos.
Es gaidīšu.
Un klau, zini, tāpēc vien, ka mums ir divas istabas,
mums nav tās abas arī jāizmanto.
Tu zini, ko es domāju?
Es ienīstu šo vietu.
-Tiksimies septiņos. -Nevaru sagaidīt.
Džoš?
Džoš.
MĪLAS TUNELIS
Labvakar, jaunkundz.
Labvakar, kungs.
Šķiet, mūs pienācīgi neiepazīstināja.
Mani sauc Denijs.
-Denijs Beilijs. -Jā, neģēlis.
Mani sauc Melisa. Gimbla.
Vakarā te ir skaisti.
Ne tikai.
Piedāvājums ir spēkā.
Pirmo braucienu izmaksāju. Otro arī.
Nē, es tikai gribu te visu apskatīt.
Tu esi jocīgs bērns.
Oho, paskaties uz tām ziedlapiņām.
Šajā gada laikā tā bieži notiek.
Kad vien pūš vējš.
Nu. Tev ir puisietis?
Jā, man ir puisietis.
Un viņš neiebilst, ka tu vakarā viena staigā apkārt un runā ar svešu vīrieti?
Nu... Viņš...
Kāds bija jautājums?
Mirklīti. Ko tu mēģini panākt?
To, ka es tevī iemīlos?
Ko? Nē.
Tad kāpēc manā galvā šaudās tās trakās domas?
-Es tiešām ne... -Nu, vari aizmirst.
Jo neviena sieviete nepiesies Deniju Beiliju, nekā nebija.
Protams.
Kad vāvere grib otru vāveri Par saistībām tā nebēdā
Personīgais priekšnesums.
Un sarkanrīklīte par nākotni nedomā
Kad grib, lai kāds to apmierina
Tev labi sanāk.
Esmu kā dzīvnieks savvaļā
Klausies patiesību Un samierinies ar to
Tev vajag labāku aģentu.
Mani nepieradināsi Šim bukam lemts klīst brīvi
Kovbojmeitene govju ganībās Elpaso Uzsmaidīja man un izvilka laso
Tajā mirklī gāzi grīdā iespiedu O, mani nepieradināsi
Mani nepieradināsi Kā vējš virs jūras dzenos
Mūzikas skolotāja Anabella
Par savu puisi mani padarīt mēģināja
Bet es izvēlos dzīvot a cappella Mani nepieradināsi
Tā tas ir
Bet, ja kāda to spētu
Tā būtu kāda tāda kā tu
Es nedejoju. Es kādu gadu mācījos stepu...
Lai runā mūsu ķermeņi.
Mute būtībā ir daļa no ķermeņa, tāpēc...
Un kaut kā spēju redzēt es
Kā tas notiktu viss
Mazā jaukā namiņā Ar baltu mietu žogu
Un traktoru, kas mūžam jālabo
Un no lepnuma starotu Visskaistākā līgava
Šaipus Meisona-Diksona līnijas
Mums būtu bērniņš Vai divi trīs
Divas meitenes tev Divi zēni man
Vai visiem bērniem nebūtu jābūt mums abiem?
Un mēs viens otru mīlētu
Līdz reiz viens pēc otra nomirtu
Bet tā nemūžam nenotiks.
Jo mani nepieradināsi
Tu
Lieliski. Bravo.
Tā bija ļoti smuka dziesma.
Kāda dziesma?
Tā, ko tu nupat man nodziedāji.
Nodziedāju?
Labi.
Ir vēls. Esmu nogurusi.
Kļūst dīvaini.
Paldies tev, un arlabvakaru.
Piedod par vakarvakaru.
Es tiešām negribēju aizmigt.
Bet, lai tev atlīdzinātu,
varam šodien izbraukt Mīlas tuneli, cik vien daudz reižu tu gribi.
Jā, es negribu. Esmu ļoti izsalkusi.
Varam pasūtīt? Viesmīle!
Labrīt. Kā mums šodien klājas? Labi izgulējāties?
Jā, Betsij. Gulēju kā baļķis.
Ak dievs, "kā baļķis"?
Tas ir smieklīgi, jo baļķi neguļ.
Tu esi asprātīgs!
-Neesmu nemaz tik asprātīgs. -Tiešām nav.
-Varbūt drīkstam pasūtīt? -Protams.
Jums veicas, jo šodien mums ir pasaulslavenais kukurūzas pudiņš.
Kukurūzas pudiņš? Kas tas?
Ko?
Gribat pateikt, ka nekad neesat dzirdējuši par kukurūzas pudiņu?
Viņa nav dzirdējusi par kukurūzas pudiņu!
Ak nē. Tā ir dziesma. Tu aizsāki kārtējo dziesmu.
Kukurūzas pudiņš Kukurūzas pudiņš
Drīkstam nepiedalīties?
Manai meitenei Garšo kukurūzas pudiņš
To visu laiku ēd
Dažreiz man jādomā
Vai mīļāks tas viņai nekā es?
Manam puisim Garšo kukurūzas pudiņš
Es dabūju recepti
Ja grib viņš manu pudiņu
Būs mani jāprec tam
O, būs mani jāprec tam
Kukurūza - pudiņā Pudiņš - bļodiņā
Un to liec puncītī Kļūst sirdij priecīgi
Kukurūza - pudiņā Pudiņš - bļodiņā
Un to liec puncītī Kļūst sirdij priecīgi
Kurš grib kukurūzas pudiņu?
Mēs gribam kukurūzas pudiņu
Kurš grib kukurūzas pudiņu?
Mēs gribam kukurūzas pudiņu
-Ko? -Domāju, grib, lai dziedam mēs.
-Es nedziedāšu, un tu nedziedāsi. -Aiziet, varētu būt jautri.
Nē. Nedari to!
Nav ēsts kukurūzas pudiņš
Kāpēc?
Tas īsts zaudējums
Bet, ja jums paliek pārīgi
"Pārīgi"?
Es nogaršotu to
O, tā nogaršotu to
Kukurūzas, kukurūzas, kukurūzas Kukurūzas, kukurūzas
Pudiņš!
Ņamm!
Tas bija tik dīvaini.
Kolīdz sāku dziedāt, zināju, ko teikt.
Fantastiski. Varam, lūdzu, iet?
-Ko? Kāpēc? -Tu nopietni?
Visa pilsēta un tu pēdējās piecas minūtes dziedāja par kukurūzas pudiņu.
Vai kāds teica "kukurūzas pudiņš"?
Viss, mēs ejam prom.
-Labi, tā bija tava vaina. -Kukurūzas pudiņš
Zini, es jūtos slikti.
Visi bija tik jauki. Mēs pat neatvadījāmies.
Lai riskētu ar vēl vienu dziesmu?
Viņi iztiks.
Ko?
Paga.
Kas te notiek?
-Mēs it kā nevaram aiziet. -Nu protams, ka varam.
Labi, tas ir baisi.
Tā kā burvestība vai...
-Tā nav burvestība. -Kas tad?
Es nezinu. Tāds kā izjokošanas tilts.
Izjokošanas tilts? Kas tas tāds?
Šis te, skaidrs?
Es kaut ko izmēģināšu.
Tas nevar būt.
Kas notiek, Džoš? Kas tas ir?
Ja Šmigadūnā sperat kāju
Tik drīz jums neredzēt vairs māju
Tās robežās jūs paliksiet
Līdz īstu mīlu radīsiet
Līdz tam lemts palikt jums arvienu
Kur dzīve - mūzikls katru dienu
Vai tas bija rūķis?
Jā.
Jā. Aha.
Viņš kaut ko teica. Ko viņš teica?
Es nezinu.
Es vairāk koncentrējos uz to, kā viņš sagrāva manu priekšstatu par to,
kas pasaulē ir īsts un neīsts,
jo viņš bija sasodīts rūķis.
"Kur dzīve - mūzikls katru dienu."
Šī nav tūristu atrakcija.
Šis ir mūzikls.
Mēs esam īstā mūziklā.
O, lūdzu, Dievs, nē!
Bet viņš teica, ka paliksim, līdz atradīsim īstu mīlestību, kas...
Es mīlu tevi. Vai tu mīli mani?
Ko? Jā, protams.
Mēģināsim vēlreiz pāriet tiltu, kad zinām noteikumus.
Jā. Nu mēs zinām.
Es tevi mīlu.
Es arī tevi mīlu.
Dzirdēji, Rūķa kungs?
Mēs mīlam viens otru.
Sveicam mūsu pilsētā
Tik draugus satiksiet
Drūmu pieri neredzēsiet
-Sveiciens visiem. -Sveiks, Pīt.
Jūs noteikti prātojat Kā mēs saucam šo
Vietu visskaistāko Brīnišķīgāko un burvīgāko
Šmigadūna
No jūlija līdz jūnijam Ir saulaina ik diena
Gaiss tik salds ir te tā kā cepumiņš
Šmigadūna
Kur vīrs sapņot var Sapņus lielus, plašus
Un kur meitene Var būt viņam blakus
Visiem cerības Vai viņš liels vai mazs
Nekādas izrādīšanās Tikai saulessargs
Un mēs saucam to
Šmiga...
Šmiga... Šmiga... Šmiga... Šmiga...
Š-M-I-G-A-D-Ū-Ū-Ū!
Šmigadūna!
Tulkojusi Laura Hansone