לורן מייקלס מציג
- מליסה -
תלחצי! כן! זהו זה!
טוב, עוד לחיצה אחת!
את יכולה לעשות את זה, הולי!
תגיד לה שהיא יכולה את זה, טד.
טוב, טד אומר שאת יכולה, הולי! כן!
- ג'וש -
- הערב שבו הם הכירו -
בדרך כלל אני נותן לזה בעיטה.
אה, באמת? -כן.
שם.
אני יכול לעשות את זה בשבילך, אם את רוצה.
לא, אני בועטת לבד מכיתה ג', אז...
אז מה, בעיטה אחת ואז מתרחש קסם?
א-הא.
- בדיוק שנה לאחר מכן -
ג'וש.
זאת הייתה השנה הטובה בחיי.
בחיים לא האמנתי שאפגוש מישהו שאתחבר אליו במישורים כה רבים.
אתה גורם לי להרגיש שיש לי מגן ואיש סוד.
אני יכולה לספר לך הכול מבלי שתשפוט אותי, ואתה תמיד מגבה אותי.
אני אוהבת אותך. אז לחיינו.
אני מרגיש אותו הדבר.
מה?
"אני מרגיש אותו הדבר"?
כן. אפשר להשיק כוסות?
זה יום השנה הראשון שלנו.
אני מניחה שציפיתי למשהו קצת יותר מיוחד.
אני מתנצלת על ההפרעה, תרצו לראות את מגש הקינוחים?
בטח, למה לא?
יום שנה שמח.
- בדיוק שלוש שנים לאחר מכן -
- צעדים בדרך למערכת יחסים נהדרת -
לא, זה שלי.
- בדיוק חודשיים לאחר מכן -
אז מה הסיפור של שביל האהבה של הלב הקדוש?
ובכן, לפני שש שנים ג'ואנה ואני
העפנו מבט מסביב והרגשנו ממש מבואסים.
כל מערכות היחסים האלה שמתפרקות.
שיברון לב בכוכב.
אז מארב ואני יצרנו דרך
שמאפשרת לזוגות להתנתק מהעולם ולהתחבר מחדש זה עם זה.
לפני שתצאו לדרך, יש כמה פריטים שסיפקנו.
בשקיות האהבה שלכם.
הדבר החשוב ביותר הוא לב
מגולף מאבן צ'יפווה קדושה עם השם שלכם עליו.
אנחנו מבקשים שתיתנו אותו לבן זוגכם מדי יום ביומו
ותחשבו על מה זה אומר באמת...
- ג'וש, מליסה -
לתת את הלב שלכם למישהו. -אני אוהבת אותם.
תרגישו חופשיים לחקור, אבל אל תתרחקו יותר מדי מהשביל.
אין קליטה סלולרית כאן בחיק הטבע,
ואנחנו לא רוצים שמישהו ימות שם בשטח.
נכון.
ברצינות, כמה אנשים מתו בפעם הקודמת.
חשוב מכול, תזכרו להשתמש בזמן הזה
כדרך לפתח את האהבה שלכם זה לזה.
ואל תדאגו בגלל העננים.
החזאי אומר שיתבהר בקרוב
ושאר השבוע יהיה כולו שמשי.
מל! -תניח לי!
רק אמרתי שצריך להבריז מהטיול.
לא התכוונתי אלינו באופן כללי, רק לטיול!
בחייך, אנחנו אבודים זה שעות,
הטלפונים לא עובדים, אנחנו רטובים ואומללים,
את כועסת עליי מסיבה כלשהי.
"מסיבה כלשהי"? -בסדר.
איבדת את הלב שלי.
נתתי לך את לבי ואתה איבדת אותו.
מל, זאת הייתה אבן.
זאת הייתה מטפורה.
הענקתי לה משמעות בכך שנתתי לך אותה.
את בטוחה שלא החזרתי לך אותה?
תבדקי בתיק הגב, כי אני אומר לך, אני...
אז למה הלב שלך אצלי?
טוב, אז מה, את רוצה שאלך לחפש אותה?
בסדר, אני אעשה את זה. אני אחפש בכל היער
אבן אחת שנראית בערך כמו לב. זה מה שאת רוצה?
כן.
מותק, זאת אבן.
מה הטעם בזה אם אתה לא מתכוון להשקיע מאמץ?
אני לא יודע מה הטעם בזה בכלל.
אתה לא רוצה לשפר את מערכת היחסים שלנו?
מערכת היחסים שלנו בסדר.
היא... בסדר.
למה הכול חייב להיות מושלם?
למה זה לא יכול להיות מספיק?
בסדר. כן. נמשיך להעמיד פנים שאין בעיה, נכון?
כי ככה קל יותר.
זה מתיש.
רגע. מה זה?
פעמוני כנסייה? -גם אתה שומע אותם?
את שומעת לפעמים פעמוני כנסייה שאיש לא שומע?
יש ודאי עיירה מעבר לגשר.
את רואה גם גשר?
אה, אנחנו עדיין בקטע הזה?
זה היה מוזר.
הגשם הפסיק לרדת.
"שמיגדון"?
- אנחנו תמיד שואפים לשלווה ולאושר -
כל עוד יש להם שירותים מתפקדים, אני בעניין.
ומה הקטע עם הצמחים המלאכותיים?
אולי הם חוסכים במים.
טוב...
מה זה?
ולמה מוזיקה בוקעת מכל עבר?
"ברוכים הבאים לעיירה הקטנה שלנו
שבה תפגשו אך ורק חברים
ולעולם לא תראו פרצוף זועף"
היי לכולם.
היי לך, פיט.
"אתם ודאי תוהים איך אנחנו קוראים
למקום הכי יפה, נפלא וקסום בעולם"
מה קורה?
זה בטח מופע שעושים לתיירים. כמו בוויליאמסבורג הקולוניאלית.
"שמיגדון
המקום שבו השמש זורחת מיולי ועד יוני
והאוויר מתוק כמו עוגיית מקרון
שמיגדון"
טוב, לא קנינו כרטיסים. אני חוזר, אין לנו כרטיסים.
תפסיק. תן להם לשיר.
"שמיגדון
המקום שבו חם ובטוח כמו בגולם חדש
והלבבות שלנו זוהרים כמו ירח הקציר
שמיגדון
המקום שבו הגברים הם גברים והפרות הן פרות
והאיכרים מחייכים בשעה שהם דוחפים את מחרשותיהם
העצים גבוהים ואנחנו קוראים לה שמיגדון"
בחייך, זה מקסים.
מקסים? זה כמו בסרט "איש הקש".
"המורה שלנו היא אמה טייט, היא מלמדת את ילדינו לאיית
עדיין רווקה בגיל 28
בשמיגדון
האיכר מקדונו השתוקק לבן, אבל נולדו לו רק בנות
אם תיגע בהן, יהיה לך עסק עם הרובה שלי
בשמיגדון
אוי! -סליחה, פיט.
"לארי בין מכבה את השריפות
הלן פריט מנצחת על המקהלות
הד"ר כאן כדי לרפא את החולים
ואני כאן למקרה שהוא ייכשל
הוא כאן למקרה שהוא ייכשל"
פיט בסדר?
"הנרי בראון מביא לנו קרח
מאדאם וינה מספקת עצה
בבקתה ההיא גר ביופורד ריגס
אני מעולל דברים שלא ניתן לתאר לחזירים
הוא מעולל דברים שלא ניתן לתאר לחזירים"
זה ראש העיירה!
זה לא יסתיים לעולם.
זה ראש העיירה.
"כראש העיירה של שמיגדון
אני חש שמחובתי להדגיש
שהמוטו שלנו הוא
'אנחנו תמיד שואפים לשלווה ולאושר'
המוטו שלנו הוא
'אנחנו תמיד שואפים לשלווה ולאושר'
אבל..."
זו גברת לייטון.
"אם ברצוננו ששמיגדון תחזיק מעמד
עליה להישאר זכה וטהורה
הארץ הזאת שבה אבותינו פסעו
חייבת לציית לנצח לחוקי האל"
כולם!
"שמיגדון
המקום שבו פעמוני הכנסייה מצלצלים בכל יום בצהריים
והכרכרה של 'וולס פארגו' הביאה את הצלצל החדש שלי
שמיגדון"
אוי. -סליחה, פיט.
"שבה גבר יכול לחלום חלומות גדולים
ונערה יכולה לעמוד לצדו
ויש תקווה לכולם, לגדולים ולקטנים
ואין שטויות, תביאו שמשיות
ואנחנו קוראים לה
שמיגה
שמיגה, שמיגה, שמיגה, שמיגה
ש-מ-י-ג-ד-ו-ן
שמיגדון"
הידד! אתם עשיתם את זה.
אנחנו יכולים ללכת עכשיו? -כבר?
את יודעת שאני שונא מחזות זמר.
אנשים לא מתחילים לשיר לפתע במציאות.
נראה שאין לך בעיה עם פטישים קסומים שחוזרים אליך כשאתה קורא להם.
זה שונה לחלוטין.
תור הוא אל הרעם, וברור שהפטיש מיולניר חוזר כשהוא קורא לו.
אהלן, חבר'ה. -אוי, לא.
בבקשה, אל תאלצי אותי לתקשר עם האמנים.
את יודעת כמה אני שונא את... היי. ראש העיירה.
ברוכים הבאים לשמיגדון.
ראש העיירה אלויסיוס מנלאב (אהבת גברים) לשירותכם.
וזו אשתי, פלורנס.
בבקשה, קחו כפתור.
אני מתמודד ללא מתחרים, שוב.
אבל מי לא אוהב כפתורים.
אני מליסה. זה ג'וש. -נעים להכיר.
תלונו בפונדק שמיגדון, כמובן.
אתם תאהבו את המקום. אלויסיוס ואני בילינו שם את ירח הדבש שלנו.
אם כי לא הצלחנו לישון הרבה בלילה
בגלל כל התרנגולים מאחור.
אני מבינה. -למען האמת, אנחנו בדרך החוצה...
ישנו על הקרקע במשך ימים,
אז למה שנוותר על מיטה אמיתית?
אז העניין סגור.
קרסון. תרוץ לפונדק
ותגיד להארווי שיש לנו שני אורחים חשובים מאוד.
כן, אדוני ראש העיירה.
ובכן, אתם נראים כמו זוג אקזוטי ויוצא דופן.
אין טבעות נישואים, אני רואה.
לא, אנחנו לא נשואים. -בהחלט לא.
באמת? -מה?
בכל מקרה, אני מילדרד לייטון,
וזה בעלי, הכומר לייטון.
כתפיים אחורה, הווארד, כאילו יש לך תכלית.
אני מקווה שתוכלו להישאר עד יום ראשון.
נשמח לראות אתכם בקהילה, זה יהיה מיוחד מאוד.
אני יכול להבטיח לך שנעזוב הרבה לפני.
אז איפה הפונדק? -בואו אחריי.
היי, תהיה נחמד. הם משתדלים.
והמקום די מודרני.
כלומר, ראית את הרכב השחקנים.
זה ליהוק עיוור צבעים.
כן, אבל גם יש לי תחושה
שאשת המטיף לא אוהבת את הליהוק עיוור הצבעים שלנו.
מה את אומרת, גברת קטנה?
רוצה ריגוש של פעם בחיים?
סיבוב ראשון על חשבוני.
תשמור על מרחק, דני ביילי.
העיירה הזאת תהיה מקום הרבה יותר הגון בלי אנשים כמוך.
גברת לייטון, את לא מתכוונת לזה.
ועוד איך כן.
אתה נבל, בן בלייעל
ותסלח לי על העברית, כלומניק.
תמשיכו, הפונדק שם.
אל תבזבזו מזמנכם על זבל הקרנבל הזה.
כן, נראה שהילד הרע של העיירה נדלק עלייך.
אני אצטרך לכסח לו את הצורה. -את זה אני ארצה לראות.
- תיכנסו! מנהרת האהבה -
- פונדק שמיגדון -
אני מתנצל שנאלצתם להמתין.
אתם ודאי האורחים שכולם מדברים עליהם.
אני מניח שאתם רוצים חדר. -שני חדרים.
הם לא נשואים, הארווי.
ואני בטוחה שאתה מודע היטב לחוקי העיירה בעניינים כאלה.
כן. כן, כמובן, גברת לייטון.
שני חדרים.
בסדר. הבנתי.
את אשת המטיף, ואנחנו חיים בחטא.
בקטע של, "אתם הולכים לגיהינום!"
חדר אחד, בבקשה.
מצטער, אדוני. זאת המדיניות של העיירה.
טוב, תקשיב, הארווי בעל הפונדק.
אני עייף ולא בא לי לשתף פעולה
עם המופע שלכם... -ג'וש, אל תבזבז אנרגיה.
זה לילה אחד. ניקח שני חדרים.
נפלא. זה עולה דולר.
בסדר. כן.
בסדר.
הנה דולר עבור שני חדרים.
תודה רבה.
זה מגוחך.
כן, אז כדי להבהיר, אתה כועס כי שני חדרים עולים רק דולר.
לא, אני רק...
לא בא לי להעמיד פנים שאנחנו בימי העבר הרחוקים עכשיו.
טוב, אני לא רוצה לומר לך איך להרגיש בנוגע לזה,
אבל אתה יכול להרגיש אחרת?
אני רק רוצה לקחת חדר מזורגג עם החברה שלי
שיש בו ווי-פי ואפשר לבדוק מה התוצאה במשחק של ה"יאנקיז",
ולקרוא את הדוא"ל שלי.
מצטער, אדוני, כרכרת הדואר תגיע רק בשבוע הבא.
אני שונא אותך. -בסדר.
אתם ממש נפלאים.
טוב, אני מודה, המקום הזה קצת לא שפוי.
תודה. חשוב לי שנוכל לשנוא דברים יחד.
אני יודעת, יקירי. גם לי.
אני מתנצל שהגזמתי בתגובתי.
אני רק רוצה שכל האנשים האלה ימותו. זה לא בסדר?
בסדר.
אה. היי. אתה יודע מה אני רוצה לעשות?
אני רוצה לעשות מקלחת חמה וארוכה, ואז אולי לעשות סיבוב במנהרת האהבה.
באמת? -אני יודעת, זה נדוש,
אבל מה עוד יש לעשות כאן, נכון?
זה יכול להיות רומנטי.
סגרנו. אאסוף אותך בשבע.
אני אחכה.
והיי, אתה יודע, זה שיש לנו שני חדרים
לא אומר שחייבים להשתמש בשני חדרים.
אתה יודע על מה אני חושבת? -הממ.
אני שונא את המקום הזה.
נתראה בשבע. -אני מחכה בקוצר רוח.
ג'וש?
ג'וש.
- מנהרת האהבה -
ערב טוב, גברת.
ערב טוב, אדון.
אני סבור שלא הכירו בינינו כראוי.
שמי דני.
דני ביילי. -כן, בן הבלייעל.
אני מליסה. גימבל.
יפה מאוד כאן בלילה.
זה לא לבד.
ההצעה עודנה בעינה.
הסיבוב הראשון עליי. גם השני.
לא, רק באתי להסתכל.
את ילדונת משעשעת.
וואו, תראה את הפרחים.
זה קורה הרבה בעונה הזאת.
בכל פעם כשהרוח נושבת.
אז, יש לך ברנש?
כן, יש לי ברנש.
והוא בסדר עם זה שאת מסתובבת לבד בלילה, מדברת עם גברים זרים?
ובכן, הוא...
מה הייתה השאלה?
רק רגע. מה את מנסה לעשות?
את מנסה לגרום לי להתאהב בך?
מה? לא.
אז למה מחשבות מטורפות שכאלה מתרוצצות בראשי?
אני לא... -את יכולה לשכוח מזה.
כי אף אישה לא תגרום לדני ביילי להתחייב, אין סיכוי.
בטח.
"כאשר סנאי רוצה סנאית, הוא לא טורח להיקשר אליה"
אני מקבלת הופעה פרטית.
"ואדום החזה לא חושב על העתיד
כשהצורך בו עולה"
אתה טוב מאוד.
"אני כמו חיה בטבע
אז זאת האמת שאיתה את חייבת להשלים"
אתה צריך סוכן טוב יותר.
"את לא יכולה לאלף אותי, הגבר הזה נועד להיות חופשי
בוקרת במרעה באל פאסו חייכה אליי ושלפה את הלאסו
וזה הרגע שבו לחצתי על הגז,
את לא יכולה לאלף אותי אני כמו הרוח על הים
מורה למוזיקה ששמה אנבלה
ניסתה כמיטב יכולתה להפוך אותי לבן הזוג שלה
אבל אני בוחר לחיות לבד את לא יכולה לאלף אותי
זאת האמת
אבל אם מישהי אי פעם תצליח
זו תהיה מישהי כמוך"
אני לא רוקדת. כלומר, למדתי שנה סטפס...
הס. הבה נניח לגופנו לדבר.
טוב, הפה הוא חלק מהגוף, אז...
"ואיכשהו אני יכול לראות
בדיוק איך זה יכול להיות
בבקתה קטנה וחמימה עם גדר עץ לבנה
וטרקטור שתמיד זקוק לתיקון
וקורנת מרוב גאווה הכלה הכי יפה
בצד הזה של קו מייסון-דיקסון
יהיו לנו ילד או שניים, או שלושה
שתי בנות בשבילך ושני בנים בשבילי"
הילדים לא אמורים להיות כולם בשביל שנינו?
"ושנינו נחלוק לב אחד
עד שיום אחד נמות בהבדל של יום זה מזה"
אבל זה לא יקרה לעולם.
"כי את לא יכולה לאלף
אותי"
נהדר. בראבו.
זה היה שיר נאה מאוד.
איזה שיר?
השיר ששרת לי כרגע.
שרתי?
בסדר.
מאוחר. אני עייפה.
זה נהיה מוזר.
אז תודה ולילה טוב.
אני מתנצל על ליל אמש.
באמת לא התכוונתי להירדם.
אבל כדי לפצות אותך,
היום נוכל להיכנס למתקן מנהרת האהבה כמה פעמים שתרצי.
כן, אני בסדר. אני ממש רעבה.
אפשר להזמין? מלצרית!
בוקר טוב. מה שלומכם היום?
ישנתם טוב בלילה?
כן, בטסי. ישנתי כמו בול עץ.
אלוהים, "כמו בול עץ"?
זה ממש מצחיק, כי בולי עץ לא ישנים.
אתה מצחיק כל כך!
אני לא עד כדי כך מצחיק. -הוא באמת לא מצחיק.
אפשר אולי להזמין משהו? -בטח.
יש לכם מזל, כי היום אנחנו מגישים את פודינג התירס המפורסם שלנו.
פודינג תירס? מה זה?
מה?
אתם מנסים לומר לי שבחיים לא שמעתם על פודינג תירס?
היא לא שמעה על פודינג תירס!
אוי, לא. זה שיר. התחלת עוד שיר.
"פודינג תירס, פודינג תירס
פודינג תירס, פודינג תירס פודינג תירס, פודינג תירס"
אפשר לבחור לוותר על זה?
"הנערה שלי אוהבת פודינג תירס
היא אוכלת את זה כל הזמן
לפעמים אני תוהה
האם היא אוהבת את זה יותר מאשר אותי?
הגבר שלי אוהב פודינג תירס
יש לי את המתכון
אז אם הוא רוצה את הפודינג שלי
הוא יצטרך להתחתן איתי
מכניסים את התירס לפודינג, ואת הפודינג לקערה
מכניסים את הקערה לבטן כי זה בריא לנשמה
מכניסים את התירס לפודינג, ואת הפודינג לקערה
מכניסים את הקערה לבטן כי זה בריא לנשמה
מי רוצה פודינג תירס?
אנחנו רוצים פודינג תירס
מי רוצה פודינג תירס?
אנחנו רוצים פודינג תירס"
מה? -אני חושבת שהם רוצים שנשיר בית.
אני לא שר, ואת לא שרה. -בחייך, זה יהיה כיף.
לא. אל תשירי.
"מעולם לא טעמתי פודינג תירס"
למה?
"וייתכן שזה יהיה בזבוז
אבל אם יש לכם קצת אקסטרי"
"אקסטרי"?
"אשמח מאוד לקבל טעימה
היא תשמח מאוד לקבל טעימה
תירס, תירס, תירס, תירס
פודינג!
טעים!"
טעים!
וואו, זה היה מוזר כל כך.
ברגע שהתחלתי לשיר, ידעתי מיד מה לומר.
פנטסטי. אפשר ללכת עכשיו?
מה? למה? -את רצינית?
העיירה כולה ואת ביליתן את חמש הדקות האחרונות
בשירה על פודינג תירס.
מישהו אמר, "פודינג תירס"?
זהו זה, אנחנו עוזבים.
טוב, זה באחריותך. -"פודינג תירס".
לא נעים לי, מבין?
כולם היו נחמדים כל כך. אפילו לא נפרדנו מהם.
ולהסתכן בשיר נוסף?
הם יהיו בסדר.
מה?
רק רגע.
מה קורה כאן?
זה כאילו שאנחנו לא יכולים לעזוב. -ודאי שאנחנו יכולים לעזוב.
טוב, זה מוזר.
זה כמו קסם או...
זה לא קסם. -אז מה זה?
אני לא יודע. זה גשר מתעתע או משהו.
גשר מתעתע? מה זה בכלל?
זה, בסדר?
אני אנסה משהו.
אני לא מאמין שזה קורה.
מה קורה, ג'וש? מה קורה כאן?
"ברגע שנכנסתם לשמיגדון
זה נכון שלא תעזבו בקרוב
בתוך גבולותיה להישאר תיאלצו
עד שבסופו של דבר אהבת אמת תמצאו
אבל עד שתמצאו אותה, אתם חייבים להישאר
במקום שבו החיים הם מחזמר מדי יום ביומו"
זה היה שדון?
כן.
כן. א-הא.
הוא אמר משהו. מה הוא אמר?
אני לא יודע.
התרכזתי יותר באופן שבו הוא ניפץ את כל התפיסה שלי
באשר למה אמיתי ומה לא אמיתי בעולם,
כי הוא היה שדון מזורגג.
"החיים הם מחזמר מדי יום ביומו."
זאת לא איזו אטרקציה תיירותית.
זה מחזמר.
אנחנו בתוך מחזמר אמיתי.
אלוהים, בבקשה, לא.
אבל הוא אמר שנישאר כאן רק עד שנמצא אהבת אמת...
אני אוהבת אותך. אתה אוהב אותי?
מה? כן, כמובן.
אז בוא ננסה את הגשר שוב, כעת כשאנחנו יודעים את החוקים.
כן. עכשיו אנחנו יודעים.
אני אוהבת אותך.
גם אני אוהב אותך.
שמעת את זה, מר שדון?
אנחנו מאוהבים.
"ברוכים הבאים לעיירה הקטנה שלנו
שבה תפגשו אך ורק חברים
ולעולם לא תראו פרצוף זועף"
היי לכולם. -היי לך, פיט.
"אתם ודאי תוהים איך אנחנו קוראים
למקום הכי יפה, נפלא וקסום בעולם
שמיגדון
המקום שבו השמש זורחת מיולי ועד יוני
והאוויר מתוק כמו עוגיית מקרון
שמיגדון
שבה גבר יכול לחלום חלומות גדולים
ונערה יכולה לעמוד לצדו
ויש תקווה לכולם, לגדולים ולקטנים
ואין שטויות, תביאו שמשיות
ואנחנו קוראים לה
שמיגה
שמיגה, שמיגה, שמיגה, שמיגה
ש-מ-י-ג-ד-ו-ן
שמיגדון"
תרגום: גיא רקוביצקי